# data[].attributes.body
Þrælar voru notaðir til að rækta sykur,

# data[].attributes.headline
42.000 einstaklingar seldir í þrælahald 2011

# data[].attributes.subject
42.000 einstaklingar seldir í þrælahald 2011

# data[].attributes.attachment_link.title
Yfir 42.000 einstaklingar seldir í þrælahald í fyrra - Vísir

# data[].attributes.attachment_link.description
Yfir 42.000 einstaklingar, bæði fullorðnir og börn, voru seldir mansali og neyddir til þrælahalds á síðasta ári í heiminum.

# data[].attributes.attachment_link.description
STÆRSTU súkkulaðiframleiðendur í heimi, til dæmis Toms, Cadbury og Nestlé, kaupa kakó frá vestur-afrískum framleiðendum en samkvæmt upplýsingum frá Alþjóðavinnumálastofnuninni (ILO) og ýmsum mannréttindasamtökum vinnur mikill fjöldi barna á...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Þrælahald var formlega afnumið með upplýsingunni á 18. öld og lagt er bann við því, án undantekninga, í öllum helstu mannréttindasamningum og að alþjóðlegum venjurétti. Bann við þrælkun er meðal elstu viðurkenndu mannréttinda og fyrsti fjölþjóðlegi mannréttindasamningurinn, alþjóðasamningur um þrælahald frá 1926, leggur bann við þrælkun og þrælahaldi í hvaða mynd sem það birtist. Síðasta land heims til afnema þrælahald formlega var Máritanía árið 1983. Talið er að þrælahald hafi verið aflagt á Íslandi á 11. eða 12. öld. Það er þó áhugavert að ekki er kveðið á um bann við þrældómi og þrælkun í íslensku stjórnarskránni. Í 68. gr. er lagt bann við nauðungarvinnu en þegar stjórnarskráin var endurskoðuð árið 1995 þótti ekki ástæða til að banna þrælahald sérstaklega. Í athugasemdum segir þó að af ákvæði 2. mgr. 68. gr. megi álykta að bann sé lagt við þrældómi og þrælkunarvinnu þótt þau atriði séu ekki tiltekin sérstaklega. Þó að þrælkun sé hvergi lögleg og fordæmd um allan heim, þýðir það þó ekki að þrælahaldi hafi verið útrýmt. Árið 2005 áætlaði Alþjóðavinnumálastofnunin (ILO) að 12,3 milljónir manna væru ánauðugar og þar af væru 2,4 milljónir fórnarlömb mansals. Þrælkun er mest í fátækum ríkjum Asíu og Rómönsku Ameríku en einnig eru þekkt tæplega 400.000 tilfelli í iðnríkjunum. Oftast vinna þrælarnir fyrir einkaaðila en sums staðar, til dæmis í Súdan, viðgengst þrælahald með fullri vitund stjórnvalda. Flestir sem búa við þrælkun og nauðungarvinnu eru konur og börn.

Þrælahald í Brasilíu. Myndin er eftir Jean-Baptiste Debret (1768-1848).
Þrælahald nútímans birtist í mörgum óhugnanlegum myndum. Fólk vinnur nauðungarvinnu í verksmiðjum, í landbúnaði, byggingariðnaði og við heimilisstörf. Bændaánauð tíðkast enn, fólk verður ánauðugt vegna skulda og kynlífsþrælkun stúlkna og kvenna er útbreitt vandamál. Mansal færist í aukana og þrælahald er jafnframt algengt á átakasvæðum þar sem börnum er rænt og þau neydd til hermennsku og/eða gerð að kynlífsþrælum. Fjöldi samninga gegn þrælkun og nauðungarvinnu hefur verið samþykktur á alþjóðlegum vettvangi. Má þar nefna fyrrgreindan samning gegn þrælahaldi frá 1926 og viðauka við hann frá 1956, auk samþykktar Alþjóðavinnumálastofnunarinnar nr. 105 um afnám nauðungarvinnu og nr. 182 um bann við barnavinnu í sinni verstu mynd og tafarlausar aðgerðir til að afnema hana. Einnig má nefna samning Sameinuðu þjóðanna frá 1949 um upprætingu mansals og kynlífsþrælkunar og samning gegn alþjóðlegri og skipulagðri glæpastarfsemi, svonefndan Palermósamning frá 2000, auk bókunar við hann til að berjast gegn og refsa fyrir verslun með fólk, sérstaklega kvenna og barna. Árið 2000 var einnig samþykkt valfrjáls bókun við Barnasáttmála Sameinuðu þjóðanna um sölu á börnum, barnavændi og barnaklám. Af vettvangi Evrópuráðsins má nefna Evrópusamning gegn mansali frá árinu 2005 en hann mun öðlast gildi þegar 10 aðildarríki hafa fullgilt hann. Bann við þrælkun og nauðungarvinnu nægir ekki eitt og sér til að útrýma þrælahaldi að fullu. Alþjóðavinnumálastofnunin hefur hvatt ríki heims til að framfylgja banninu á virkari hátt og skorað á iðnríkin að aðstoða þau fátækari við að ráðast að rót vandans á heimavelli. Þá hefur stofnunin einnig mælst til þess að Vesturlönd endurskoði vinnu- og útlendingalöggjöf sína með það að leiðarljósi að koma í veg fyrir þrælkun og nauðungarvinnu.Frekara lesefni á Vísindavefnum og mynd

Hvað var að gerast í leikhúslífi Íslendinga um 1918?

Hvaða orð önnur en „norðurljós" hafa verið notuð um þetta fyrirbæri á íslensku?

Hver skapaði þríhyrninginn?

Hvaða dóm er átt við í dómkirkjum?

# data[].attributes.attachment_link.description
Þrælahald var formlega afnumið með upplýsingunni á 18. öld og lagt er bann við því, án undantekninga, í öllum helstu mannréttindasamningum og að alþjóðlegum venjurétti. Bann við þrælkun er meðal elstu viðurkenndu mannréttinda og fyrsti fjölþjóðlegi mannréttindasamningurinn, alþjóðasamningur um þræla...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Inledning:
Vad tänker du på när du hör ordet slav?
Jag tänker på en person som inte har någon som helst personlig frihet, som inte har någon rätt att uttrycka sig, som inte får tala sitt eget språk, rättslös och någon som se mer som ett kreatur än en människa.
Om jag slår upp slav i National Encyklopedin får jag fram: Slaver och slavar är inte samma sak, ordet slav har idag två betydelser. Slaver är personer som kommer i t ex Rumänien, Jugoslavien eller Bulgarien. Sverige har genom historien tagit många krigsfångar från dessa trakter som de gjort till sina slavar, där utav benämningen slaver.
Jag har valt att skriva om slaveriets historia eftersom jag tycker det är ett intressant ämne som berör alla med något intresse inom historia. Delar av de områden som jag har tänkt beröra är: Slaveri i antiken, vikingarna, Sveriges delaktighet, Nordamerika, Afrika och inte minst nutidens slaveriformer.
Fakta:
De första tecken som finns på slaveri är när människan för ungefär 8 000 sedan började slå sig ner på olika platser. Slutade allt mer med nomadlivet. Tidigare hade människan levt på jakt, fiske och vad man kunde hitta i skogen. Nu ändrades detta. Man uppfann jordbruket och dess fördelar. Före jordbruket hade man inte haft någon nytta av några slavar, man kunde knappt hitta mat åt sig själva, men i jordbruket fanns gott om plats för mat snål arbetskraft.

Forna Egypten var ett krigar stat som tog många krigsfångar i sina krig. Dessa fångar tvingades senare arbeta för Faraonerna på livstid. Faraonen betraktades som en gudason som även av den inhemska befolkningen var tvungen att lyda. För vem ville inte arbeta åt en gud? Pyramiderna är ett bevis på att slaveri funnits i Egypten, för hur skulle man annars kunnat ha bygga dessa ofantliga monument. För något sådant krävs mer än bara frivillig arbetskraft.

I Antikens Grekland byggde hela samhället på slaveriet. Under tiden som slavarna arbetade kunde grekerna studera filosofi, matematik, skriva böcker eller roa sig. I de största städerna som till exempel Aten kunde slavarna stå för 30-40% av befolkning. Slavarna utgjorde ca 25% av hela den grekiska befolkning. Slavarna arbetade framförallt med jordbruket men fanns även ofta med i köket och hjälpte till där. Greker kunde inte bli slavar, utan de slavar som fanns i Grekland var fångar som tagits i krig eller köpts utanför landets gränser. Slavarna kunde köpa sig fri eller arbeta ihop så mycket att de blev fria, vilket de inte kunde i Egypten.

Romarna som härmade grekerna i mycket av dess kultur tog efter mycket av slaveriets betydelse med. Romarna utvecklade dock en egen typ av slaveri, senare kallat "livegenskap".
Slaven fick istället en bit åker som han fick odla bäst han ville. Men han var bunden till sin åkerplätt och fick inte flytta där ifrån. Skillnaden var nu den att istället för att han hade en enskild ägare och man säga att han ägdes av riket. Han hade inte direkt ägare som gav honom mat eller som han arbetade för istället fick han betala skatter och utföra så kallade dagsverken. Slavarna gjorde uppror på olika platser i Romarriket. Där det gick längst var på ön Corsica . Slavarna på ön lyckades gå samman och slänga ut alla romare på hela ön. Upproret varade några månader tills det att romarna åter tog kontrollen över ön genom en stor armé.
I Romariket kunde man även bli någons slav på grund av en skuld till personen. Man fick då helt enkelt arbeta av skulden. Det fanns även fria personer som såg slaveriet som sin enda försörjnings möjlighet och tog jobb som slav hos en herre.
När Romarriket föll ett par hundra år e.Kr. fri gavs också största delarna av slavarna.

För oss nordbor kom slavar först på tal i början av vikingatiden omkring år 800. Vikningarna åkte runt i Europa och bedrev handel. Men det som de är mest kända för var sina plundringståg, som satte skräck i hela Europa. Under sina krigståg tog de bland annat krigsfångar som de tvingade ro vikingafartygen och som de senare också tog hem till Norden. I Sverige har ordet slav aldrig riktigt används. Träl har varit den gällande benämningen på dessa människor. Liksom nere på kontinenten tycktes det var fint med många trälar. Men även vanliga bönder kunde ha en träl eller ett par stycken. Träldomen förbjöds inte förrän år 1335 i Sverige. Men även efter det levde olika typer av träldom kvar.

Christofer Columbus upptäckte 1492 Amerika. Eller rättare sagt nuvarande Bahamasöarna. Den upptäckten skulle senare visa sig mycket dyrbar för både afrikaner och indianer. De första krigen som fördes mot indianerna utkämpades i början av 1500-talet. Till skillnad från afrikanerna skulle indianerna inte dö som slavar utan dog av sjukdomar som européerna hade med sig från Europa.
Kolonial makterna upprättade efter hand enorma plantager på de nyvunna landområdena på andra sidan Atlanten. Men vilka skulle arbeta på plantagerna? Indianerna var alldeles för veka. De hade inte alls den rätta kroppsbyggnaden som krävdes för hårt arbete.
Under utforskningen av den afrikanska kusten hade portugiserna vid olika landstigningar kommit i kontakt med de afrikanska stammarna. Till en början handlade det mest om handel med varor. Men det gick snart över till handel med människor. Afrikanerna ansågs av européerna vara perfekt lämpade för hårt kroppsarbete.
Under 1600-talet byggdes olika fort upp längs den västafrikanska kusten bland annat i nuvarande Benin, Elfenbenskusten, Sierra Leone och Senegal. Till dessa fort forslades afrikaner från inlandet. Det var både väpnade européska soldater som "hämtade" afrikanerna i byarna långt in på kontinenten, men de som framför allt bedrev det så kallade "hämtandet" var lokala härskare som sålde sina egna för olika europeiska varor, t ex vapen och verktyg.
När de kommit fram till forten längs kusten tvättades de och gjordes så fina som det gick, för nu skulle de på auktion. Till de stora auktionerna kom slavhandlare från Europa för att syna de blivande slavarna. Frågan är vad som var värst att bli godkänd eller att bli underkänd. De godkända lastades på fartyg för att tas över Atlanten mot det okända. De som inte blev godkända, vad hände med dem? Jo, dem torterade man till döds, för det hade ju bara varit en missinvestering att ta dem till kusten, någon skulle ju få betala för det. Det blev som sagt oftast den svarte själv.
För de som blev godkända väntade ett helvete på slavhandlarens fartyg. Fångarna fick ligga tätt inpå varandra utan vare sig kläder eller möjlighet till att uträtta några behov. Slavarna fick ligga i sin och andras avföring. Dessa outhärdliga förhållanden gjorde att en stor del av de köpta fångarna dog av olika sjukdomar som snabbt spreds på fartyget. Om det "bara" var 20-30 av fångarna som dog på ett de större fartygen räknades det som en ganska bra resa. Väl framme på andra sidan Atlanten väntade en ändå tuffare tid för de som överlevt. Nya auktioner till en början, där efter fick de slita på plantagerna till de inte orkade mer och stupade. På plantagerna odlades bland annat tobak, socker och bomull. Alla dessa varor var hett eftertraktade i Europa. I Storbritannien uppfördes stora industrier som omvandlade bomullen till tyger som sedan gjordes till kläder. Socker som tidigare varit en lyxvara blev allt vanligare. Tobaken som indianerna känt till i 1 000 år blev snabb populär i Europa. Det blev en så kallad triangel handel. Européerna förde varor som de bytte mot slavar i Afrika. Slavarna fördes till Amerika för att arbeta på plantager och producera varor som sedan européerna kunde använde i Europa. Så höll det på i ungefär två hundra år.
Efter hand ansågs det bättre och billigare att låta dem bilda familjer och på så sätt bli fler på plats. Om man föddes av slavföräldrar blev man naturligtvis slav till sina föräldrars ägare.
Under årens lopp blev protesterna allt starkare mot slaveri både i Amerika och i Europa. I slutet av 1700-talet förbjöds slaveriet i stora delar av Europa. Men i Amerika dröjde det ännu några år. Det stora inbördeskriget i mitten av 1800-talet blev slaveriets fall. Nordstaterna ansåg att det var fel med slaveri och hade förbjudit det medan sydstaterna som fortfarande hade stor nytta av sina slavar var för slaveriet. Nord förklarade syd krig och skyllde på slavhandeln. Egentligen var det så att nordstaterna inte hade lika mycket nytta av slavarna som syd. I norr producerades mycket verktyg, vapen och andra varor. Det var i norr som alla industrier fanns. Men sydstaterna lockades av England att köpa varorna billigare än vad nordstaterna erbjöd. Nordstaterna rasade över detta och ville förbjuda handeln med England och tvinga sydstaterna att handla av dem. Så det var huvudorsaken till kriget. Det handlade om taktik med för nordstaterna som ville ha hjälp av vissa stater i Europa i kriget. England stod på sydstaternas sida medan Frankrike var på nordstaterna sida. Segern stod klar för nordstaterna efter fem års strider. Slaveriet förbjöds 1865.

Var kan man hitta Sveriges roll i slavhandeln då? Vi kan ju inte ha varit för något så hemskt, eller?
Som du kanske vet hade Sverige en koloni i Ostindien, närmare bestämt ön Saint Barth. År 1784 köpte Sverige ön av Frankrike under ett besök av Gustav III i Paris. Gustav III som var delägare i Västindiska kompaniet gav dem rätt att köpa slavar i Västafrika som de senare fick forsla på svenskflaggade fartyg till Saint Barth. Saint Barth användes som frihamn under 40 år. Från hamn sändes sedan fartygen hur till andra delar av Västindien. Slavhandeln förbjöds 1813 av Sverige på ön. Men inte förrän 1843 förbjöds allt slaveri på ön. Det var långt efter Nordstaterna och England.

Slaveri har som sagt funnits i alla tider. Men har alla folk använt sig av slavar då? Nja, det är en mycket svår fråga för forskarna. Eftersom indianer och urinvånarna i Australien aboriginerna aldrig har använd sig av något skriftspråk finns det inga konkreta kvarlevor i form av skrifter. Istället har man tittat på hur aboriginerna lever idag. De lever ungefär likadant idag som de gjorde för 1 000 år sedan. Det har gjort att man kan dra vissa slutsatser om deras tidigare förhållande till människor. Därför tror man inte att aboriginerna i någon tid tillämpat slavar.
När det gäller indianerna så vet forskarna mer. Eftersom många indianfolk levde fast bosatta istället för som aboriginerna som nomader. Forskarna har gjort stora utgrävningar och funnit hela städer. Man har också hittat konkreta bevis för att indianfolket aztekerna använde sig av slavar. Även om det inte var den huvudsakliga delen av krigsfångarna som de tog under krig mot andra indianstammar. Den väsentliga orsaken till det var att de ville ha offer till sina offerceremonier.
Slaveriet var helt förbjudet i den västa delen av världen i 1900-talets början. Men i den muslimska världen dröjde det långt in på 1900-talet innan slaveriet förbjöds. Vad kan det ha berott på? Den muslimska världen har en liten annan syn på människan än västerländerna. Det har varit lättare att genom religionen kontrollera befolkningen och få den att göra som man vill. Dessutom var motståndet inte lika starkt där som det var i väster. Man accepterade det i större utsträckning. I mitten av 1900-talet försvann slavararbetandet ute på åkrar och plantager, men ända till 1970-talet fanns slavar som befriades hos rika i framförallt Saudiarabien och Yemen.

Vad är det som händer i krig? Vad händer med de krigsfångar som tar nu för tiden?
Under Andra Världs kriget tvingade Adolf Hitler krigsfångar, men även människor som befolkade de länder som Nazityskland lade under sig. Hitler skapade så kallade arbetsläger, fabriker som endast producerade varor efter Tysklands behov. Människorna som jobbade på dessa fabriker hade inga som helst rättigheter och fick knappt någon mat. Det spelade liksom inte Hitler någon som helst roll om de dog. De skulle bara göra nytta så länge de orkade innan de stupade.

Är det då så att slaveriet har försvunnit från jorden för gott? Eller är det så att man har ändat begreppet slav? Finns det idag fortfarande olika former av slaveri?
Om vi ska fortsätta på att använda ordet slav ett tag till så beräknas fortfarande drygt 20 000 slavar finns runt om i Brasilien. Trots att slaveriet i Brasilien förbjöds år 1888 hade president Lula på sitt valprogram 2002 att han ska befria alla slavar. Är inte det anmärkningsvärt.
Vad finns det då för moderna former av slaveri?
Många forskare vill påstå att slaveriet aldrig har varit så utbrett som det är idag. Prostitutionen och barnarbete skulle jag vilja kalla den moderna formen av slaveri. Om vi börjar med prostitutionen har den aldrig varit så utbredd som nu. Sexhandeln har blivit en av de största marknaderna och omsätter 1000-tals miljarder/år. Den finns över hela världen även om den är större på vissa ställen. Sedan länge är det förbjudet med prostitution med minderåriga i stora delar av Europa men det är fortfarande en stor del av den stora handeln. Då tänker jag framför allt på länder utanför Europa i Asien, Afrika och Sydamerika. I många länder i Asien är det barnprostitutionen som står för den största delen. Om man kommer till dessa länder kan man möta en lite pojke som kanske inte är mer än 14-15 år som fungerar som hallickar åt sina yngre syskon och kompisar. Därför är det många pedofiler som åker till dessa länder och utnyttjar barnen. På så vis riskerar det inte lika mycket som om de skulle ha gjort det på hemmaplan där det leder till långa fängelsestraff som i till exempel Europa. I flera av de nordiska länderna (framför allt då i Sverige) arbetar man för att man ska kunna döma dessa personer i Sverige trots att handlingen gjorts i ett helt annat land.
I Europa finns en organiserad brottlighet runt prostitutionen. Kvinnor smugglas från öststaterna västerut. Kvinnorna lovas arbete med höga löner i de rika västländerna. Istället tar man ifrån dem deras papper så att de inte kan göra något, sedan tvingas de till prostitution. Under sådan här förhållande tvingas den prostituerade arbeta åt sin hallick utan att tjäna någonting. Kläder, mat och husrum får hon av sin hallick. Till Sverige kommer till mesta dels kvinnor från Baltikum och Ryssland, liksom nere på kontinenten luras de ofta hit.
I Sverige anses prostitution vara en del av mäns våld mot kvinnor och barn. Det finns ett officiellt erkännande att prostitution är en form av exploatering av kvinnor och barn, ett allvarligt samhällsproblem som medför skador på både individ och samhälle. Sverige förbjöd för ett par år sedan som första och enda land i världen prostitution. Vi ses ofta som ett föredömesland i frågor kring jämständighet, rättvisa och prostitution. Trots lagarna mot prostitution i Sverige finns den dock här med. Den är mycket svår att komma åt, även om den har minskat.
Kosovo har blivit ett säte för kvinnohandeln i Europa. Dit smugglas kvinnor från öst för att senare säljas vidare. Det finns siffror som visar att en kvinna kostar ca 10 000 kr i det området. Det är inte svårt att dra kopplingar till den gamla slavhandeln när man hör om sådant.

I Asien, Afrika och Sydamerika är det inte bara prostitutionen som är ett problem. I dessa områden finns ett kanske ändå större problem, barnarbetet. I Asien arbetar många miljoner barn under uthärdliga arbetsförhållanden, som aldrig vuxna skulle arbeta under i västvärlden, arbetspass på 12-14 timmar/dag och 6-7 dagar i veckan med slavlöner på några kronor/dag. Det är inte bara det att barnen måste arbeta hårt från det att de är 6-8 år. Undan det är så att de inte kan gå i skolan eller leka som barn ska göra. Det är naturligtvis mycket svårt för oss i västvärlden att förstå hur det kan få gå till så här. I dessa länder är inte alls så självklart att man ska få gå i skola, att ha mat för dagen eller ha tillgång till rent vatten. För att kunna försörja familjerna måste alla arbeta. Det finns inte tid för skola och lek.
För att det ska ske något mot barnarbete tror jag att det är mer upp till västvärlden att ta tag i problemet. Eftersom ledarna i många av dessa länder långt från alltid är emot barnarbete är det svårt att få dem att göra något åt problemet. En obildad befolkning är en lydig befolkning. Många multinationella företag i världen låter de så kallade låglöneländerna producera deras produkter. Det gör att det ofta blir barn som gör arbetet. Om du köper ett par skor eller en tröja i Sverige kan man i 90% av fallen utgå från att det du köper kommer ifrån något låglöneland i Asien eller Sydamerika. Det är kanske inte så konstigt att företagen låter de som producerar varan billigast får ordern. Om det då är barn som tillverkar dem nekar företagen talas det tyst om på presskonferenserna. Det är för det mesta så det går till. Även på detta område är Sverige ett föredömes land. IKEA blev för ett par år sedan anklagade för att ha barnarbetare hos en av sina underleverantörer som tillverkade stolar åt IKEA. Härvan nystades upp och det blev en praktskandal. Nu finns det en slags märkning i Sverige som garanterar att produkten med märket är tillverkad av en person med drägliga arbetsförhållanden, har åldern inne och har en godkänd lön. Sverige har bara kommit en bit på vägen, än finns det mycket att göra, inte minst att påverka andra länder och företag att arbeta mot barnarbete. Sverige är naturligtvis inte ensamma i arbetet mot barnarbetet, många länder samarbetar tillsammans med olika organisationer som Rädda Barnen, FN och EU.
Som du kanske förstår har barnen blivit dem som utnyttjas. Förr var det i större utsträckning vuxna som fick slavarbeta. Det är klart att de barn som slavarna födde även de fick arbeta, men skillnaden som jag ser är att nu är mycket mer inriktat på barn. De är lättare att bestämma över, de vet inte bättre och de är inte starka nog att säga nej. Det är svårare att få en vuxen att arbeta under de förhållanden som barnen gör. Som om det inte skulle var nog med prostitution och barnarbete blir barnen allt mer indragna i de vuxnas krig. I flera länder tvingas barn som inte är mer än 8-10 år att bära vapen i krig och vara med på slagfälten. Det är en annan typ av barnarbete, om en med en ännu hemskare innebörd. Barnen luras eller tvingas in i krigen. Kanske har någon eller båda deras föräldrar dödats, då hetsas barnen att hämnas deras föräldrars banemän. Mot detta arbetar framförallt Rädda Barnen och FN. Men de behöver hjälp. Det går inte att komma tillrätta med problemet om inte ledarna i länderna själva inser det.
Jämförelser:
Slavarna har genom alla tider tillhört den lägsta rangen inom hierarkin. Till en början användes slavarna bara till utomhusburk, men när man i allt högre utsträckning började ta krigsfångar och göra till slavar fanns även hög utbildade och kunniga slava som fick vara t ex sekreterare eller köksarbetare. En sak där grekerna skilde sig från många andra i sin tid var att de inte gjorde några av sina egna till slavar. Alla som de använde som slavar kom från andra delar av världen.
Om man jämför en livegen och en slav så fanns det en hel del likheter men också en del olikheter: Slaven tjänade inte direkt på att arbeta hårt. Det fanns liksom inget som drev på dem förutom att man blev bestraffad om man inte arbetade. Alltså man arbetade för att man skulle få leva. Den livegne var liksom slaven tvingad att arbeta fast för sin del för att kunna betala skatter mm. Men ju mer han arbetade ju bättre fick han det, det vill förstås inte säga att de fick det bra. Det var ett mycket tufft liv som livegen med. Slaven fick inte ha några som helst ägodelar till skillnad från den livegne som fick bruka sin åkerlapp och ha sina prylar.

När européerna började exploatera Amerika började det riktiga helvetet för slavarna. Nu handlade inte om krigsfångar längre. De flesta av slavarna som kom ifrån Afrika hade blivit förrådda av sina egna och sålda till de "vita" slavhandlarna. Det var ett nytt fenomen som inte funnits tidigare. Kanske var det så kallade förrädarna gjorde det för att rädda sitt eget skin, men troligaste är att de gjorde det för att de tjänade mycket själva på slavhandeln. Slavarna har i alla tider behandlats uselt, men under transporterna över Atlanten finns det nog ingen jämförelse. Hur de behandlades går inte fatta!? Hur så många överlevde är en lika svår fråga!? Det känns hemskt att diskutera om det men, hade det inte varit bättre att låta dem ha det lite bättre på fartygen så att fler hade överlevt. Då hade ju slavhandlarna haft fler slavar att sälja eller var det så att man fick inte så mycket för varje så det var bättre att ta så många som möjligt på en gång? Det finns troligtvis bara en händelse till genom historien som kan konkurrera i hemskhet, Hitlers behandling av judar och slaver. Vid båda tillfällen struntade man totalt i hur det var för respektives slavar, den stora skillnaden som jag ser det var att slavhandlarna skulle sälja slavarna när de kom fram så de borde ha varit mer aktsamma om hur det var med slavarna. Hitler hade dem bara som arbetare. Om de dog spelade det ingen roll, de skulle ändå avrättas vid ett senare tillfälle. Vid transporterna packades så många det bara gick på en begränsad yta och lite till.

Om man ställer de moderna formerna av slaveri mot dåtidens finns många affiniteter. Slavarna ses fortfarande som något som man kan exploatera hur som helst. Som jag berättade tidigare finns det prislistor på kvinnor på den illegala marknaden vilket också fanns för 300 år sedan på slavmarknaden. Det finns även en del skiljaktigheter, slavarna nu är åtminstone inte helt rättslösa. Kommer polisen ett mord eller misshandel på spåret gör de allt för att sätta dit den skyldige. Detta gäller i varje fall i västländerna, där polisen har större budget att kunna göra något. Slavarna för 300 år sedan hade som tidigare sagt inga som helst rättigheter. Ägaren fick göra vad han ville med sin slav. Protesterna mot det moderna slaveriet växer sig allt starkare på allt fler håll. Det är helt enkelt inte lika accepterat länge. Men det räcker inte som det är nu, det måste till mer. Man måste få de utsatta ländernas ledningar att förstå och bekämpa problemet, vilket naturligtvis är mycket lättare sagt än gjort. När länder som Tyskland helt legaliserar prostitutionen och räknar in prostitution som ett vanligt yrke med allt var det innebär.
Som jag nämnde tidigare har slaveriet mer inriktat sig på barn i stället för vuxna. Allt inom slaveri är givetvis fruktansvärt men det är ändå värre när barn blir utnyttjade än vuxna.

Slutsatser:
Hur ska vi då kunna komma till rätta med slaveriet? En av de allra viktigaste sakerna som vi måste ta i tu med är att utbilda människor. Det är som sagt mycket lättare att utnyttja någon som inte vet bättre. Det kan också vara så att den som utnyttjar inte heller vet bättre. Vi måste få till en ändring av människosynen i världen. Där kommer de Mänskliga Rättigheterna in bra. Det är ett dokument som de flesta av världens länder har ratificerat. I de Mänskliga Rättigheterna står klart och tydligt att alla har rätt till frihet, utbildning och trygghet. Men det är svårt att utbilda människor med de små resurser som finns idag, det måste till mer pengar. FN har en central roll, de måste till hårdare tag mot länder som bryter mot överenskommelser.

Det har varit ett intressant ämne att beröra. Det blev mycket större än vad jag tänkt till en början. Det finns så mycket att skriva om som jag i inte fick med. Men jag tycker ändå att jag fått med det mesta som jag ville ha sagt.

Jag tror att man måste gå ut med mer information om detta ämne. Bland svenskar som ändå är rätt bildade tror jag att kunskapen om slaveriets utbredning idag är ganska vag. Det flesta tror nog att det inte finns något som heter slaveri idag. Mer information kommer att ge mer publicitet som leder till mer protester och aktivitet mot slaveriet. Man kan inte blunda för ett sådant här problem.

# data[].attributes.attachment_link.description
Inledning: Vad tänker du på när du hör ordet slav? Jag tänker på en person som inte har någon som helst personlig frihet, som inte har någon rätt att uttrycka sig, som inte får tala sitt eget språk, rättslös och någon som se mer som ett kreatur än en människa.

# data[].attributes.body
Í Suður afríku fyrir 500 - 1000 árum
Um miðja 16. öld byrjuðu portúgalar ap flytja þræla frá afríku til Suður-Ameríku

# data[].attributes.body
það þurfti einhvern til að rækta bómul og sykur og þeir voru það ódýrasta sem hægt væri að fá

# data[].attributes.body
Þrælar voru beittir ofboðslegri grimmd, misþyrmað, seldir á markaði, brennimerktir, pyntaðir, mörgum troðið í lítil pláss

# data[].attributes.body
Kristófer Kólumbus
Spánverjar
Portúgala

# data[].attributes.attachment_link.description
Mest alla mannskynssöguna hefur svarti maðurinn eða blökkumaðurinn unnið fyrir hvíta manninn sem þræll og hefur hann alltaf verið í minnihluta í flest öllum samfélögum hér á jörðu....

# data[].attributes.attachment_link.description
þrælahald í Afríku Þrælahald hefur verið til staðar í Afríku í margar aldir og er það því miður ennþá. Þrælahald má rekja til forna heimsins þar sem það var stundað mikið. Litið var aðallega á þrælana sem skuldbundið þjónustufólk. Skuldbinding skuldbundinn þrældómur eða "Dept slavery" er það þegar einstaklingur fer í "vinnu" til að losna undan skuldum sínum.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vesturlandabúar hafa margir samviskubit yfir grimmdarverkum forfeðra sinna. Umfangsmikil þrælaverslun eru algeng dæmi um yfirgang og voðaverk stórveldanna í Afríku áður fyrr. Sem betur fer er sá tími liðinn. En oft gleymist að geta þessa að þrælaverslun Araba í Afríku stóð mun lengur og var mun umfangsmeiri.

Verslun Araba með þræla frá Afríku stóð frá sjöundu öld alveg fram á þá tuttugustu. Áætlað er að um 14 til 17 milljón manna voru fluttir frá Afríku yfir Rauðahafið. Heimildum ber ekki alveg saman um nákvæman fjölda. Ákall hins þekkta landkönnuðar Dr. Livingstone um aðstoð til að lækna hið blæðandi sár Afríku um miðja nítjándu öld var beint gegn verslun Araba með svarta þræla í álfunni. Það voru ekki Evrópumenn sem „fundu" Afríku heldur Arabar, og það löngu áður. Verslun Evrópumanna með þræla frá Afríku stóð í rúmar þrjár aldir, frá sextándu öld fram á þá nítjándu. Talið er að um 11 milljón manns hafi verið fluttir vestur um haf þessum öldum. Þessar tvær umfangsmiklu þrælaverslanir voru sannkallaðar helfarir.

Það hefur enga sérstaka þýðingu að benda á einhverja verri þrælakaupmenn eða þrælahaldara. Voðaverk Evrópumann verða ekki afsökuð vegna þess að Arabar voru stórtækari í þessari svívirðu. Það sem er athyglisvert er að hinn vestræni heimur, með Bretland í broddi fylkingar, sneri blaðinu við, bannaði þrælahald og barðist gegn því. Árið 1807 bönnuð Bretar þrælaverslun innan breska heimsveldisins og seinna, árið 1833 var þrælahald bannað í öllum nýlendum Breta. Önnur ríki fylgdu fljótlega í kjölfarið og bönnuðu meðal annars Bandaríkin þrælahald árið 1865 eftir fjögurra ára borgarstríð.

Af hverju voru það ekki ríki Araba sem fyrst tóku sig til og bönnuðu þrælaverslun og þrælahald? Hvað var það í menningu og samfélagsgerð Breta, og síðar annarra vestrænna þjóða, sem gerði það að verkum að þrælahald var bannað og talið rangt að hneppa annan mann í ánauð? Það er ekkert eitt svar til við þessum spurningum. Hins vegar má fullyrða að vestræn gildi um tjáningarfrelsi og frelsi einstaklinga hafi haft mikið að segja. Með samræðum og jafnvel átökum í lýðræðissinnuðu stjórnkerfum vesturlanda varð til vettvangur fyrir skoðanaskipti um réttmæti þrælahalds. Niðurstaðan var í stuttu máli sú rétta, að undir engum kringumstæðum getur verið réttlætanlegt að einstaklingur hneppi annan mann í þrældóm.

Slíkt fyrirkomulag skoðanaskipta og gilda var ekki til staðar í ríkjum Araba í Mið-Austurlöndum og er það ekki enn. Það er ákveðið umhugsunarefni. Mannréttindi eru tilkomin vegna samræðna og átaka í vestrænum lýðræðisríkjum. Samfélög þar sem trúfrelsi, tjáningarfrelsi og mannhelgi eru virt eru líklegri en önnur til að stuðla að bættum lífkjörum íbúa jarðar. Bann vestrænna ríkja við þrælahaldi er dæmi um það.

Samviskubit vesturlandabúa vegna ódæðaverka ríkja sinna og samlanda í fortíð og nútíð er skiljanlegt. Það má ekki gleyma þeim hryllingi sem sagan hefur að geyma og það má ekki henda að grimmdarverk á borð við þrælahald eða þjóðarmorð viðgangist án fordæmingar. Öðruvísi tekst ekki að koma í veg fyrir slíka glæpi. Það er jákvætt að vita til þess að í samfélögum vesturlanda eru til tæki og meðul til að berjast gegn grimmdarverkum og þau virka.
Heimildir sóttar á vef wikipedia
Teitur Björn Einarsson

# data[].attributes.attachment_link.description
Vesturlandabúar hafa margir samviskubit yfir grimmdarverkum forfeðra sinna. Umfangsmikil þrælaverslun eru algeng dæmi um yfirgang og voðaverk stórveldanna í Afríku áður fyrr. Sem betur fer er sá tími liðinn. En oft gleymist að geta þessa að þrælaverslun Araba í Afríku stóð mun lengur og var mun umfangsmeiri.