# data[].attributes.body
Kaupankäynnin edeltämiseksi valtioden yhteistyö oli tärkeää. Muun muassa matkojen mittaaminen helpottui, kun päätettiin yhtenäiset pituudet, tilavuuden, pinta-alan ja massan yksiköt.

# data[].attributes.body
Rautaliikenteen mukana tuli aikavyöykkeet. Ennen junien keksimistä aika määriteltiin paikallisesti: kun aurinko oli korkeimmillaan kello oli 12.  Kansainvälisissä juna-aikatauluissa pysyminen olisi huomattavasti helpompaa, kun maailma jaettaisiin 24 aikavyöhykkeeseen. Ajan nollapisteeksi määriteltiin Iso-Britannian Greenwich.

# data[].attributes.body
Höyryjunien jälkeen tulivat höyrylaivat, joka avasi meret ihmisille ja kaupankäynnille. Yksi ensimmäisistä hyörylaivoista joka purjehti Atlantin yli oli SS Royal William, joka taittoi matkan 25 päivässä 1830-luvulla. KUs keskenään kilpailevat laivanvarustajat keksivät yhä parempia laivoja, matka-aika lyheni. Lopulta Titanic-nimisen laivan oli tarkoitus ylittää valtameri viikossa, mutta kuten tiedämme laivan matka keskeytyi jäävuoreen vuonna 1912. Se oli kova isku aikalaisille, jotka uskoivat tekniikkaan.

# data[].attributes.body
Oli monia syitä sille miksi teollistuminen alkoi Iso-Britannista. Ensimmäinen syy oli se, että siellä oli rahaa, jota tarvittiin mm. tehtaiden rakentamiseen.
Myös yritteliäisyys oli tärkeä edellytys teollisuudessa. Teollisuuteen tarvitaan myös työvoimaa, jota Iso-Britanniassa oli paljon. Raaka-aineet olivat tietysti tärkeä asia teollisuudessa. Iso-Britanniassa oli näitä kaikki ja kehitys alkoi.

# data[].attributes.body
Liikenneyhteyksiä parenneltiin 1800-luvulla, koska raaka-aineiden ja työvoiman piti kulkea sujuvasti paikasta toiseen. Matkoista tuli turvallisempia, kun virkavalta teki lopun maantierosvouksista. Liikenne kuitenkin mullistui, kun höyrykone keksittiin vetämään junavaunuja. Ensimmäiset höyryveturit kulkivat vain 40 kilmoteriä tunnissa. Juniwn avulla kuljetettiin ihmisiä, raaka-aineita, koneita ja valmiita tuotteita. Mutta junia myös pelättiin. Muunmuassa eräs aikalainen kirjoitti junien oleva "savua ja rikinkatkua syökseviä hirviöitä". Vain rautateiden rakentajajilla oli kuitenkin  todellista syytä pelkoon, sillä he tekivät töiyä ankarissa olosuhteissa.

# data[].attributes.body
Iso-Britannia oli 1800-luvun alussa maailman johtava teollinen suurvalta. Napoleonkin oli niin turhautunut Iso-Britannian ylivoimasta, että tarjosi 4000 frangia sille, joka selvittäisi miten britit valmistivat terästä. Kun teollistuminen levisi Manner-Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan, Iso-Britannia sai haastajia. Saksasta tuli teollisuusmahti sen valtavien kivihiili- ja rautamalmivarojen ansioista. Saksa myös panosti tekniikan kehittämiseen Iso-Britanniaa enemmän. Nationalsmi eli kansallisuusaate sai valtiot kilpailemaan keskenään myös teollisuudessa. Valtiot tukivat määrätietoisesti teollista tuotantoa ja tieteellistä tutkimusta ja panostivat erityisesti insinöörejen koulutukseen. Insinööri Gustav Eiffel suunniteli Pariisin maailman nayttelyyn 300 metriä korkean tornin. Eiffelin mukaan nimetty torni piti halussaan maailman korkeimman rakennuksen arvonimeä monta vuosikymmentä.

# data[].attributes.body
Höyryvoiman lisäksi, sähkö oli merkittävä editysaskel. Sähkögeneraattorin avulla oli mahdollista siirtääveden, höyryn tai tuulen tuottamaa energiaa paikasta toiseen. Koneet, kuten traktori ja leikkuupuimuri, tehostivat maataloutta ja näin ruokaa saatiin kasvavalle väetölle. Tuotteita tehtiin liukuhihnatyönä massatuotannossa. Siinä työskenneltiin koneen tahdissa, kukin ihminen omaan työvaiheeseensa keskittyen. Esimerkiksi amerikkalisen Henry Fordin halpoja autoja valmistettiin tehtaissa liukuhihnan äärellä. Tämän jalkeen muita tyypillisiä massatuotantotuotteita olivat esim. polkupyörät, nuppineulat ja saippuat.

# data[].attributes.body
Iso-Britanniassa valmistettiin kangasta käsityöpajoissa ennen teollistumista. Kangasta valmistettiin manufaktuureissa.  Työ jaettiin pieniin osiin käsityöpajoissa, joita saatettiin antaa matalapalkkaisten, ammattitaidottomien työntekijöiden tehtäväksi.
Kun halpaa puuvillaa tuotiin siirtomaista alkoivat kekseliäät yrittäjät  kehitellä koneita, joilla lankaa saatiin kehrättyä nopeammin. Jo 1800-luvun alussa Wattin keksimä höyrykone puhkui voimaa kutoma- ja kehruukoneisiin. Kun keksittiin uusia raudanvalmistusmenetelmiä, koneista tuli kestävämpiä ja suurempia. Teräs oli niin kestävää, etää siitä valmistettiin hyviä siltoja, rautateitä ja koneita. Kun ihmiset ostivat innolla edullisia mutta laadukkaita tehdasvalmisteisia kankaita, käsityö kotona väheni. Mutta uudet koneet veivät työn monilta perinteisiltä, josta syystä osa vhaisita käsityöläisistä murtautuivat tehtaisiin ja hajottivat koneita.