# data[].attributes.attachment_caption
כידון של רובה קלאצ׳ניקוב רוסי

# data[].attributes.headline
הכידון של סבא דבל׳ה ז״ל

# data[].attributes.subject
הכידון של סבא דבל׳ה ז״ל

# data[].attributes.body
לפני חמישים שנים סבא דבל׳ה ז״ל (אבא של אבא שלי) נלחם במלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן.

בסוף המלחמה הוא חזר עם הכידון הזה וסיפר שמצא אותה יחד עם מטבעות מתקופת בית ראשון (שאותן תרם למוזיאון ישראל) בתוך משוריין סורי.

כשאבא שלי היה מספיק גדול סבא דבל׳ה סיפר לו את הסיפור הזה והביא לו את הכידון בתור מזכרת.

לצערי לא הכרתי את סבא דבל׳ה כי הוא נפטר לפני שנולדתי, אבל אני קרוי על שמו (אלון דב) ובצורה מסוימת אני גם מזכרת :)

# data[].attributes.headline
סבא רבא יעקב ז"ל - רביד נחום

# data[].attributes.subject
סבא רבא יעקב ז"ל - רביד נחום

# data[].attributes.body
סבא רבא שלי יעקב היה בן 100 כשנפטר לפני כמה שנים בקורונה מקורונה.

הוא סבא של אבא שלי.

הוא עלה מבגדד, עיראק. והתגורר בטירת הכרמל. הוא היה חייט. קראו לו "החייט מבגדד" ועשו עליו תערוכה בטירת הכרמל.

לא הכרתי אף פעם מישהו שחי עד גיל כזה.

אני זכיתי 😊

אני אהבתי אותו מאוד, אני מתגעגעת אליו.

תמיד נאהב אותו. הוא שומר עלינו מלמעלה.

# data[].attributes.headline
מטבע זהב של קיסר רוסיה ניקולאי השני (דן גורביץ)

# data[].attributes.subject
מטבע זהב של קיסר רוסיה ניקולאי השני (דן גורביץ)

# data[].attributes.body
סבא רבא של סבא שלי שקראו לו מיקולס שירת בצבא של צר (קיסר) רוסיה ניקולאי השני ביחידת שמירה אישית של הצר. כאשר הוא פרש מהצבא הוא נשאר לגור בארמון הקיץ המפואר של הצר שבעיר פושקין ושימש שם כגנן. יום אחד הצר טייל בגינות מסביב לארמון ועצר ליד שיח פרחים מאוד יפה וריחני. הצר ראה את הגנן שבדיוק טיפל בשיח ושאל אותו - איך נקרא השיח הנפלא הזה? הגנן ענה כי השיח נקרא יסמין לבן ובתמורה לכך הצר הוציא מהכיס מטבע זהב טהור והעניק אותו לגנן - סבא רבא של סבא שלי. זה קרה בערך סביב שנת 1910.

מאז המטבע עובר במשפחה מדור לדור וניתן לראות עליו את פניו של הצר עצמו.

# data[].attributes.headline
הכיפה של סבא חיים (איתי דומני)

# data[].attributes.subject
הכיפה של סבא חיים (איתי דומני)

# data[].attributes.body
הכיפה זה חפץ קדוש.כיפה זה פריט שגברים דתיים שמים על הראש.פריט זה עשוי זה מבד והצורה שלו זה עיגול. כיפה לובשים שנכנסים לבית כנסת ושאומרים את שם השם ושמברכים.כיפה זה פריט מיוחד לא כל כיפה צריך לתפור.ביום יום אנשים דתיים הולכים עם כיפה על הראש. חילונים רבים נוהגים לחבוש כיפה במהלך טקסים דתיים.הסיפור של הכיפה זה סבא חיים נתן לי את הכיפה בגיל ארבע בסדר פסח אני שמרתי את הכיפה עד היום

# data[].attributes.attachment_caption
עוגיות עבאדי

# data[].attributes.headline
עוגיות עבאדי - מאת ליאל לוי גולן

# data[].attributes.subject
עוגיות עבאדי - מאת ליאל לוי גולן

# data[].attributes.body
מי שיצר את עוגיות עבאדי הם סבא רבא שלי, יוסף עבאדי וסבתא רבתא שלי, שמחה עבאדי.

אבא של יוסף, אליהו עבאדי, ממציא העוגיות המקוריות, היה מכין עוגיות מזרחיות ענקיות במאפייה שלו ומוכר אותם בשוק מחנה יהודה בירושלים, כשהוא מסתובב ברגל עם מגש גדול על ראשו ועליו העוגיות.

סבא וסבתא, יוסף ושמחה עבאדי, הקטינו את גודל העוגיות לאלה שמוכרים כיום, ובכך הרחיבו את תפוצת העוגיות לכל הארץ והעולם.

את סבתא רבתא שמחה עבאדי, הספקתי להכיר ומאוד אהבתי אותה.

היא הייתה מביאה לנו עוגיות בכל מיניי סוגים. היא נפטרה כשהייתי בת 6. אני מתגעגעת אליה מאוד.

# data[].attributes.headline
המדליות של סבא רבה שלי - אדם גרשטיין

# data[].attributes.subject
המדליות של סבא רבה שלי - אדם גרשטיין

# data[].attributes.body
מאז הניצחון במלחמת העולם השנייה בשנת 1945,שמר סבא רבה שלי איצחק פישמן את המדליות שלו ותעודת הישתתפות.

סבא רבה שלי שמר אותם עד היום,ואני מתכוון לשמור אותם כל הזמן(כל החיים שלי).

ולמסור לדור הבא.

# data[].attributes.headline
סבתא רות , סבתא רבה

# data[].attributes.subject
סבתא רות , סבתא רבה

# data[].attributes.body
סבתא רבה היא אמא של סבתא לאה שהיא אמא של אמא שלי

בתמונה אני עם משפחתי , אבא בן ואופרי עם סבתא רות

אור לא זכה להכיר את סבתא רות

היא נפטרה כאשר אמא שלי גלתה שהיא בהריון עם אור.

סבתא הייתה בת 98

סבתא רות אהבה מאד שהיינו באים לבקר אותה בבית אבות.

היא הייתה מביאה לנו ממתקים.

# data[].attributes.body
אנו מתכוננים לחגיגות יום העצמאות

אנו הולכים להפעות באוהל שם.

מפזרים של ספריי שלג

למחורת עושים על האש עם המשפחה המורחבת

# data[].attributes.attachment_caption
כאן החפץ בו בחרתי, הספר שקראו לי מגיל אפס, גם באנגלית, ועכשיו אני קורא אותו לעוז לנגה, אחים שלי. כשהייתי קטן שאלתי את אמא אם זה מחברת צביעה, יודעים למה? נכון, הציורים פשוטים והכל שחור לבן. זה ספר קצת עצוב, והמיוחד בסיפור שהוא מרתק אותי גם היום, אמא אמרה שיש שם הרבה מסרים על היחסים בין הורים לילדים, אולי. אני למדתי ממנו שכל שמתבגרים רוצים דברים אחרים, ילד רוצה לטפס ונער רוצה כסף וגבר רוצה בית ואז סירה וזקן רוצה לשבת

# data[].attributes.headline
המקטרת של סבא רבא אלי - עדי ביחובסקי

# data[].attributes.subject
המקטרת של סבא רבא אלי - עדי ביחובסקי

# data[].attributes.body
המקטרת היתה של סבא של אבא שלי, אלי.

אלי היה איש ים. הוא היה היה שט באוניה כדי לסחור . במהלך השייט סבא אלי היה יושב על הסיפון ומעשן את המקטרת. כשנפטר,אבא הביא את המקטרת הביתה. המקטרת היא מזכרת מסבר אלי.

# data[].attributes.attachment_link.title
מקטרת_סבא_אלי

# data[].attributes.headline
החתונה של ג'וני - עדי ביחובסקי

# data[].attributes.subject
החתונה של ג'וני - עדי ביחובסקי

# data[].attributes.body
התמונה הזו צולמה בחתונה של ג'וני בן דוד של אמא. זאת החתונה הראשונה שהשתתפתי בה. מאוד התרגשתי להיות בחתונה. כל המשפחה המורחבת הגיעה. היה ממש כיף בחתונה.

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונה_מחתונה

# data[].attributes.headline
 הכיסא של אבא 

# data[].attributes.subject
 הכיסא של אבא 

# data[].attributes.body
הכיסא הזה אצלנו כבר 45 שנים. הוא היה של אבא שלי כשה היה קטן ואחשב הו היה שלי כשהאיתי קטנה יותר הוא היה משמש אותי פעם לפני כמה שנים.