# data[].attributes.body
Faust Vrančić rođen je u Šibeniku 1551. u uglednoj plemićkoj obitelji Mihovila i Katarine Vrančić. Fausta, „dijete živa duha, lijepe i uistinu plemenite vanjštine; nije nerazuman niti djetinjasto zaigran, čini se da ima izgleda za značajniju budućnost“.., kao desetogodišnjaka otac šalje u Požun svom bratu, Antunu Vrančiću, uglednom diplomati, crkvenom velikodostojniku, primas Ugarske i kraljevu namjesniku te jednom od najutjecajnijih ljudi svojega vremena u Ugarsko - hrvatskome kraljevstvu.

obiteljsko naslijeđe

# data[].attributes.body
Obitelj je smatrala da je obrazovanje najvažnije, stoga je svoje članove uputila na školovanje kako bi dobili što bolju naobrazbu. Odrastajući u vrijeme renesanse, osnovnu klasičnu naobrazbu Faust je dobio u humanističkom okruženju rodnog Šibenika od kanonika Benedikta Zborovčića. Školovanje nastavlja u Požunu, gdje zahvaljujući stricu stječe humanističko obrazovanje. Godine 1568. odlazi na studij filozofije i prava u Padovu. Kako je tijekom života živio u različitim gradovima Europe, Faust je poznavao sedam europskih jezika.

obrazovanje

# data[].attributes.body
Složene političke prilike u Europi u 16. stoljeću obilježene su čestim sukobima s Osmanlijama. Hrvatske zemlje, teritorijalno i politički razjedinjene, u tom vremenu oslabljene su i iscrpljene stalnim upadima i osmanlijskim osvajanjima.

politički kontekst

# data[].attributes.body
Faust odrasta u kršćanskoj obitelji gdje je vjera imala vrlo važnu ulogu.

Faust u duhu europske renesanse i humanizma ističe kršćanski duh i protuosmanlijsko opredjeljenje. U skladu s temeljnim načelima katoličke vjere i crkve, protiveći se idejama reformacije, Faust aktivno sudjeluje u posttridentskoj obnovi ostajući vjeran Rimokatoličkoj Crkvi. Godine 1605., nekoliko godina nakon smrti supruge, napušta svjetovni život. Odlazi u Rim gdje 1608. činom zaređenja ulazi u red sv. Pavla, tzv. barnabita.

kršćanski svjetonazor i katolička vjera

# data[].attributes.body
Tijekom studija filozofije i prava Faust usvaja znanja i iz drugih znanosti - matematike, fizike i tehnike... Po završetku studija putuje gradovima Italije. Godine 1575. postaje član bratovštine sv. Jeronima u Rimu gdje se kretao u društvu hrvatskih intelektualaca i uglednika. Tijekom boravka u europskim gradovima- Rim, Prag, Venecija- kreće se u krugovima istaknutih europskih humanista, znanstvenika, inženjera i umjetnika (Giordano Bruno, Johannes Kepler, ...).

idejnost, inovativnost i prva djela

# data[].attributes.body
Svoje ideje, inovacije i izume Faust po prvi put primjenjuje za izradu tehničkih konstrukcija i rješenja vezanih uz poboljšanje ratnih naprava i vojnog oružja 1579. u Veszprému gdje je bio upravitelj biskupskih imanja i vojni zapovjednik obrane grada od napada Osmanlija.
Vrančić se tehničkim izumima bavio puna tri desetljeća. Neki od njegovih izuma su: različite konstrukcije sunčanih satova (na vodu i vatru), ručni mlin za orašaste proizvode, tehnički izumi koji su olakšali poljoprivrednu djelatnost (kosidba, vršidba i čišćenje žita), lisnate opruge - amortiziranje i umanjivanje velikih sila (zaprežna kola u vožnji), žičara - olakšan prijenos tereta s jednog mjesta na drugo, 18 različitih konstrukcija mlinova na različite vrste pogona (snaga rijeke, snaga vjetra..), stator i rotor – prenošenje sile na tijelo koje se okreće na tijelo koje se statira ( Faustova vjetroturbina ), različite konstrukcije mostova - ovješeni i čelični mostovi, konstrukt padobrana – Homo volans. Veliku većinu svojih izuma Faust prikazuje u djelu Machinae novae (Novi strojevi).

izumi

# data[].attributes.body
Djelo Machinae novae (Novi strojevi) iznimno je tehničko djelo, jedno od kapitalnih djela renesansne tehnike. Djelo sadrži 49 raznih slika velikoga formata. Nakon njih Vrančić je priložio komentare na latinskom, talijanskom, španjolskom, francuskom i njemačkom jeziku, u kojima je opisao 56 različitih uređaja i tehničkih konstrukcija.

Na taj način Faust omogućuje primjenu velike većine svojih izuma u stvarnom životu.

kapitalno djelo renesansne tehnike

# data[].attributes.body
Kao posljedica sporazumijevanja s narodima koji su govorili njima dotad nepoznate jezike, u Europi u 16.stoljeću postojala je potreba za višejezičnim rječnicima. U hrvatskim zemljama hrvatski rječnik bio je potreban kako zbog trgovačke povezanosti s Italijom s jedne strane tako i zbog komunikacija s Mađarima s kojima smo se našli u državnoj zajednici s druge strane. Jezično znanje koje je Faust stekao u različitim sredinama u kojima ga je živio naveo da je u Veneciji 1595. objavi Dictionarium quinque nobilissimarum Europae linguarum, Latinae, Italicae, Germanicae, Dalmaticae et Ungaricae (Rječnik pet najplemenitijih europskih jezika: latinskog, talijanskog, njemačkog, dalmatinskog i mađarskog). Rječnik se smatra temeljem hrvatske leksikografije jer je prvi cjeloviti rječnik hrvatskoga jezika. Pisan je na ikavsko-čakavskom dijalektu koji Faust naziva dalmatinskim jezikom.

leksikograf i jezikoslovac

# data[].attributes.body
Interes za historiografiju Faust pokazuje tijekom studiranja u Padovi kada se razmatra ključna politička, društvena i vjerska zbivanja svog vremena. Prvo njegovo djelo, nastalo kao rezultat povijesnih zbivanja, protuturski je govor Oratio Fausti Verancii ad Principes Christianos, ut expeditionem Turcicam suscipiant   ( Obraćanje Fausta Vrančića kršćanskim vladarima da odolijevaju osmanlijskom vojnom pohodu) iz 1572. Godinu dana kasnije, nakon smrti strica Antuna, piše Vita Antonii Weranti i (Životopis Antuna Vrančića). Godine 1595. objavljuje Dictionarium quinque nobilissimarum Europae linguarum, Latinae, Italicae, Germanicae, Dalmaticae et Ungaricae. (Rječnik pet najplemenitijih europskih jezika: latinskog, talijanskog, njemačkog, dalmatinskog i mađarskog). U razdoblju između 1598. i 1617. Faust dovršava nikad objavljeni povijesni spis na latinskom o povijesti Ilirika – Illyrica Historia, fragmenta ex variis historicis, cum Latinis, tum Graecis hinc inde collecta a Fausto Verancio Siceno, episcopo Chanadiensi (Povijest Ilirika: Ulomci iz raznih povjesničara, kako latinskih, tako grčkih, ovdje i ondje prikupljeni od Fausta Vrančića Šibenčanina, biskupa čanadskog) unutar kojeg se nalazio i rukopis o povijesti Dalmacije La historia di Dalmazia.
U Veneciji 1606. objavljuje svoje jedino djelo na hrvatskom – zbirku svetačkih pripovijedaka Život nikoliko izabranih divica.. U sklopu zbirke objavljeno povijesno – polemički spis De Slovinis seu Sarmatis (O Slavenima ili Sarmatima).
Iste godine objavljuje kritičke spise upućene papi Pavlu V. Dello stato presente ecclesiastico et politico in Ungaria (O sadašnjem crkvenom i političkom stanju u Ugarskoj ) i Il modo de restaurare la Religione in Ungaria (Način za obnovu vjere u Ugarskoj).
Godine 1608. objavljuje Logica suis ipsius instrumentis formata , a dvije godine kasnije Ethica christiana (Kršćanska etika).
Pred sam kraj svog života 1615./1616. objavljuje Machinae novae.

historiografski opus

# data[].attributes.body
Velik broj historiografskih djela i brojni izumi iz kojih kao najvažnije možemo izdvojiti dva kapitalna – Rječnik pet najplemenitijih europskih jezika: latinskog, talijanskog, njemačkog, dalmatinskog i mađarskog gi Machinae novae. Za neke od svojih izuma Faust je imao povlastice koje jamče patentna prava, ishodovane od mletačkog duga, što je sugeriralo da je svoje izume dao na korištenje na području današnje Dalmacije i/ili da ih je prodavao drugima, što ga čini uspješnim poduzetnikom.

Zbog velike važnosti Faustovih dostignuća 1969. izrađen je medaljon s Faustovim likom koji je ugrađen na rektorski lanac Sveučilišta u Zagrebu. Hrvatski sabor je 1992. godine ustanovio Državnu nagradu tehničke kulture Faust Vrančić, a 1993. godine postavljeno je njegovo poprsje u Parku skulptura velikana hrvatskog prirodoslovlja i tehnike u Tehničkome muzeju u Zagrebu.
Godine 2012. na otoku Prviću kraj Šibenika otvoren je Memorijalni centar Faust Vrančić. Od iste godine u Šibeniku se održava godišnja kulturna manifestacija Dani Fausta Vrančića.

ostavština

# data[].attributes.body
Iako je od najranije mladosti odrastao i živio u kozmopolitskom okruženju visokih europskih intelektualnih krugova, Faust je bio odgajan u ljubavi prema domovini. Osjećajima duboko vezan za domovinu i za Šibenik, dodatkom oporuke iz 1615. Faust navodi... „ u svojoj čvrstoj želji da budem blizu Boga odabrao sam biti pokopan“, u župnoj crkvi Sv. Marije u Prvić Luci na otoku Prviću „ u goloj zemlji među mrtvim tijelima težaka, kako bi barem mrtav radosno postigao ono što za života nisam mogao“.

zadnja volja