# data[].attributes.body
DUBAI. Costum/gastronomia

Els dubaitíes tenen contradiccions en el seu mode de vida. Amb els seus diners volen mostrar al món sencer que ja no són aquells senzills nòmades, no obstant això, no volen apartar-se del seu mode de vida

tradicional, per exemple:

En els menjars familiars es posa una regla no escrita que consistixen a no parlar llevat que et pregunten, a part d'això has de menjar amb la mà dreta, si arribes a utilitzar la teua mà esquerra a pesar que sigues esquerrà et miraren rar, pel fet que antigament amb la mà esquerra es netejaven el darrere.

El menjar familiar es desenvolupa estricte acord amb les normes tradicionals com per exemple: El menjar se servix en el sòl, sobre el qual s'ha col·locat una enorme i sumptuosa catifa persa; Tots els homes porten burnus, una túnica llarga blanca, i turbant; Les dones i els xiquets mengen a part dels homes; quan es reunixen a menjar s'oferix diverses safates de stremeses: albergínies, olives, puré de cigrons, ect. i com a plat tradicional hi ha corder a la graella, corder rostit, corder amb substancioses salses i vertaderes muntanyes d'arròs.

Per a extraure més informació, ací hi ha alguns enllaços sobre els costums i la gastronomia:

Costums

https://youtu.be/WhsOYwkANbo?si=lbWfST0hkBjlmNp-

Gastronomia

https://youtu.be/s0B35rgLIyk?si=MXBu8kVfFnegoeiP

# data[].attributes.body
Els pirates estan presents en la història des del segle V A. C. i semblen contes abandonats en el passat, no obstant això hui dia continuen existint els vaixells pirates que busquen robar a vaixells comercials que són molt freqüents en l'estret de Malaca.

En el segle XXI els pirates viatgen en vaixells petits que busquen passar desapercebuts per la vigilància marina i aèria en lloc de viatjar en vaixells grans amb veles i dissenys extravagants. No porten cames de fusta, sinó que són joves d'entre 16 i 30 anys que visten amb roba esportiva comú. Hui dia són un risc poc discutit al qual els comerciants per mar s'enfronten.

# data[].attributes.body
L’Unió dels Emirats Àrabs és el país amb més població estrangera del món, formant els immigrants més del 90% de la població. Segons la font Expansión, 8.716.332 persones immigrants viuen en l’UEA l'any 2020. La majoria d'ells procedeixen principalment de l'Índia, Bangladesh, Pakistan i Egipte.

Els immigrants són els que treballen en les obres de construcció, com a jardiners i altres treballs fets per a servir a gent més adinerada. Els treballadors migrants de classe baixa seguixen el règim kafala, un sistema en el qual ells són apadrinats per un nadiu que s’encarrega del seu benestar a canvi de que els treballadors no canvien de treball o deixen el país sense l'autorització del seu padrí o kafil. Les dones sota aquest règim són privades de mantindre relacions sexuals i fins i tot arriben a ser empresonades en cas d'embaràs, encara si és per una violació. Constantment es compara a este sistema amb l'esclavitud i ha sigut denunciat per organitzacions de drets humans.

# data[].attributes.body
Petroli

El any 1966 apareix el petroli a Dubai. S’ubicació apareix en la mar on es comença extraure el petroli amb plataformes petrolíferes, máquines creades per els éssers humans que treballen les vint-i-quatre hores del dia. Però, l’origen del petroli es remunta entre 200 i 900 milions d’anys cap al passat, on hi havia un inmens mar i petites éssers vius, tan en la part rocosa i submarina, que quan aquestos morien les restes d’aquestos queien al fons de la mar. La pressió, la calor i probablement també alguns bacteris prengueren part en la posterior descomposició fins que s’originà el petroli.

No fem gust de definitiva com s'origine el petroli, ja que és un misteri, però ara l'important és la funció que ara fa en actualitat. Al final el petroli es una substància que consisteix en energia i altres components de gran vàlua, Gràcies a ell hem fet un pas avant, però el problema ve quan esta repartit malament al voltant del món, ja que hi ha països que es banyen amb este i altres no. Per exemple Dubai, no s’han fet rics sinó superrics, gràcies als immensos jaciments petrolífers en la seua època daurada i la bona administració i fons de idees d'aquestos.

Els països que tenen mes petroli són: Aràbia Saudita, Algèria, Angola, República del Congo, Unió dels Emirats Àrabs, Gabon, Guinea Equatorial, l'Iraq, l'Iran, Kuwait, Líbia, Nigèria i Veneçuela.

Per a més informació acosta sobre el petroli pots entrar a este enllaç:

https://www.bbva.com/es/sostenibilidad/cual-es-el-origen-la-historia-y-el-impacto-del-petroleo-en-el-medioambiente/

# data[].attributes.body
Vaga Chittagong/Geografia

Bangladesh és un país amb una extensió de 144.000 quilòmetres quadrats i amb 140 milions d'habitants, la fortalesa dels quals és l'agricultura; més del 70% de

la població viu de l'agricultura que pot donar la seua terra, com per exemple l'arròs o el cotó. El problema és que amb el passar del temps van començar unes inundacions que a principi eren positives (l'aigua arrossegava terra fèrtil als camps) i el poble podia bregar amb elles, però després van començar a ser un problema major, causant inundacions tant en les collites i a les cases dels habitants, generant pànic i perdudes de treball.

A causa dels esdeveniments de les inundacions hi ha gent que tub que deixar l'agricultura i dedicar-se a altres treballs, com per exemple, treballar en fabriques de tèxtil, on el salari ni és el mínim i la seguretat no existix. Això proboca moltes vagues i manifestacions dels mateixos civils en contra de les condicions infrahumanes que els proporciona el país. A vegades estes són en va ja que existix la possibilitat que perden el seu treball.

Empreses famoses i països que tenen produccions de tèxtil:

https://www.marca.com/tiramillas/actualidad/2023/11/04/6545453dca4741c5348b4581.html

més informació darrere de la indústria del tèxtil:

https://youtu.be/F8vJNZIWNKE?si=U5Iq8bpdx23KYbAi

ultimes noticies:

https://www.europapress.es/temas/bangladesh/

# data[].attributes.body
Polietilé i polièster

En moltes parts del planeta, la gent obri els envasos de

plàstic i després els tira al sòl i ja està; els és igual on aniran

a parar. El que no saben és que té un gran procés darrere d'un simple plàstic i que molta gent ho fa amb suor i llàgrimes.

El seu origen provinent d'unes mescles de crus, on han estat alguns dies depositada en un dels grans tancs pròxims, en el qual és conduïda ara a la refineria del port per altres llargues canonades. Amb el cru passen dues coses: primer ho porten a una «olla» cilíndrica de quasi 50 metres d'altura i ho calfen a 400 graus; D'esta manera se separen les diferents substàncies. El gas i la gasolina lleugera s'evaporen i els destinats a quitrà i olis lubrificants es depositen en el sòl. Entre ells se situen els hidrocarburs mitjans (l'element bàsic de molts tipus de plàstics). Esta matèria primera se separa dels altres components i passa a un segon procés.

Passa ara, juntament amb un accelerador a calfar-se a 240 graus sota molta pressió i les molècules desenvolupen la capacitat d'unir-se formant una massa resistent. La matèria de la qual vam estar parlant abans, ara es convertirá

polietilé; es divideix en trossos curts i refredaren, després ho posem a més de 120 graus perquè es torne líquid i així fer bosses de supermercats, els envasos dels aliments, ect.

Alemanya sap valorar este ardu treball, per això són els campions del reciclatge; per reclicar i comprimir este plàstic poden tornar a fer una valuosa matèria primera per la qual es paguen entre 300 i 400 euros la tona.

Més informació de com Alemanya treballa en el reciclatge:

https://www.eldiario.es/comunitat-valenciana/medio_ambiente/funciona-alemania-implantar-valencia-comunidades_1_3039533.html

Un vídeo explicatiu del polièster:

https://youtu.be/4Q-ufAnIo5U?si=rk-vvMmK1Tgky5D4

# data[].attributes.body
Els productes relacionats amb el petroli es transporten en una espècie de vaixell cisterna anomenats petroliers. Es denomina superpetrolier a aquells vaixells que tenen una major capacitat de càrrega. Estos vaixells es classifiquen segons la seua grandària i capacitat de càrrega, podent transportar des de 80.000 tones com un Aframax fins a 500.000 tones de cru, que és el que carrega un Ultra Large Crude Carrier (ULCC).

Els petroliers poden arribar a causar grans danys mediambientals i ecològics si el seu contingut es vessa en la mar prop de la costa. Esta catàstrofe industrial perjudica l'ecosistema sobre el qual es vessa, afectant a la vida i dificultant la pesca, a més de que els danys poden perdurar un gran període de temps.

# data[].attributes.headline
DUBAI. Energies renovables i no renovables

# data[].attributes.subject
DUBAI. Energies renovables i no renovables

# data[].attributes.body
Les energies renovables s'obtenen de la naturalesa i són inesgotables, com el vent, l'aigua o la llum solar. Moviments socials contra el canvi climàtic promouen l'ús de les energies renovables pel fet de que no contaminen i al contrari, ajuden a netejar l'aire.

Presenten una gran diferència davant les energies no renovables, aquelles que s'obtenen de combustibles fòssils i les més usades des de la industrialització en l'Edat Contemporània. Aquestes fonts d'energies no tan sols contaminen brutalment el medi ambient, sinó que també es van esgotant a poc a poc a mesura que més es van consumint. El petroli, el gas i el carbó formen part de les energies no renovables.

Ara bé, és possible disminuir el consum d'aquest tipus d'energies nocives per al medi ambient. És tan fàcil com usar menys la calefacció, la refrigeració o l'aigua calenta ja que suposen més del 50% del consum domèstic. Aïllar adequadament la teua casa i dutxar-se amb aigua freda el més freqüent possible són simples canvis que poden fer un impacte increible en l'ús de les energies no renovables.

# data[].attributes.body
No és cap secret que les condicions de treball a Bangladesh són pèssimes i, lamentablement, no sembla que la situació canviarà pròximament. La majoria dels treballadors a penes arriben a cobrar 30 euros al mes treballant una quantitat sobrehumana d'hores per a mantindre a la seua família.

A l'abril de 2013, 1.130 treballadors tèxtils van morir quan el Rana Plaza a Bangladesh es va esfondrar deixant ferides a 2.500 pel fet que els propietaris de la fàbrica no van complir amb el manteniment correcte de l'estructura pel simple fet que no van voler fer-ho. El 80% de víctimes van ser dones.

Com es diu en un article de El Mundo en 2018, els sobrevivents de la caiguda continuen tenint conseqüències de la catàstrofe. Algunes de les treballadores van perdre una extremitat o estan endeutades per les cirugies en les que es van veure obligades a sometre per a sobreviure. Això no solament afecta a les cosidore, sinó que també a tota la seua família. Si les cosidores no van perdre el seu treball, han de treballar més hores per a pagar els seus deutes, la qual cosa impediria que tingueren el temps per a cuidar de la seua família.

# data[].attributes.body
Singapur va ser creat fa no més de tres segles amb finalitats comercials i fins al dia de hui conserva el port de contenidors més gran del món i té més de la meitat de demanda de petroli de tot el món. En 2023 van ser transbordats 37,5 milions de contenidors en el port de Singapur. Cada dia rep uns 300 vaixells contenidors. Cadascun es descarrega en una mitjana de 40 minuts i les terminals treballen les 24 hores del dia sense descans.

# data[].attributes.body
A primera vista ens pot semblar un gest generós donar roba; tanmateix, existix una doble cara davant això i es diu colonialisme dels residus. Les potències industrials com a Estats units, Regne unit, Alemanya i altres quants més desbian els residus, sobretot els electrònics, cap a les nacions menys riques, així generant una desgastación ecològica i una dependència que perjudica a uns altres.

El reciclatge tèxtil a Alemanya compta amb un sistema sòlid i eficaç de recollida de tèxtils usats. Per això des de 2015, Alemanya ha registrat un augment de 8% en la reutilització de tèxtils, que equival al 62% del total de tèxtils recollits, la qual cosa suggerix una trajectòria positiva. La majoria dels seus tèxtils usats troben una nova vida en el mercat de segona mà o a través de recollides realitzades per empreses i organitzacions benèfiques.

Una font fiable amb informació mes extensa és bvse, una pàgina alemanya

# data[].attributes.body
L'illa Gorré o més coneguda com l'illa dels esclaus, és una xicoteta illa prop de Dakar (Senegal) de només 1000 metres de longitud. És considerada patrimoni de l'humanitat segons Unesco, pel fet que antigament era el mercat més important d'esclaus per a subministrar d'ells als Estats Units d'Amèrica, al carib i al Brasil, principalment.

Ací els esclaus eren empresonats en calabossos, encadenats i col·locats esquena amb esquena, per a esperar que foren venuts, abans que decaigueren físicament i foren trets d'eixe lloc. Estaven tots agrupats en un edifici circular pintat de rosa, sense aigua i ni de menjar, esperant ser comprats. tristament els africans que eren conduïts allí mai tornaven a veure la seua pàtria.

Una extención més de la història i a més detall en construyemundo

# data[].attributes.body
Quan camines pels carrers de Dakar, pots notar els vibrants colors i patrons geomètrics de les vestimentes senegaleses. Podem trobar en les vestimentes com a peces tradicionals com el Boubou, que tant en homes com en dones usen ho usen en ocasions especials com a celebracions, festes i bodas. També esta la tela wax el cor de la moda Senegalesa, amb preferència d'ús cap a les dones. Encara que no ho semble els senegalesos estan al punt de la moda, com dins del seu país i fora d'este, com per exemple Europa.

La música al Senegal està entre les músiques més conegudes en Àfrica, gràcies a la popularitat d'estils com el mbalax pel cantant Youssou N'Dour que aconseguisc la fama mundial per la seua cançó 7 second i, Coumba Gawlo cantant i compositora del mateix gènere. I d'altres gènere com el mbalakh esta el famós cantant Thione Seck. De per si la música del Senegal es caracteritza per ritmes ballables que conviden a la dansa i a l'entreteniment.

# data[].attributes.body
Els grans de ròssec europeus són els que ara capturen els grans bancs de peixos enfront de les costes d'Àfrica occidental. Almenys eren el que feien, ara, a causa de les queixes pels mitjans de comunicació han portat al fet que la UE haja imposat unes condicions més estrictes als seus pescadors: ja no poden capturar tanta pesca enfront de les costes del Senegal. Però el govern senegalés va vendre immediatament a Corea els drets de pesca enfront de les seues costes per diners, deixant sense protecció als pescadors del seu propi país.

Com era d'esperar-se els pescadors del Senegal han hagut de deixar el seu treball, venent així les seues barques als traficants als traficants d'éssers humans perquè ja no poden viure de la pesca. En la pàgina euronews. podem veure algunes opinions dels habitants d'este país sobre la pesca.

# data[].attributes.body
Per a abandonar el port d'Hamburg, els contenidors han de passar per la duana, les instal·lacions on es controla la importació i exportació de mercaderies en un determinat territori.

En la duana, els contenidors plens de mercaderia passen per un escàner que indica què hi ha dins d'ells, de manera que els duaners poden identificar productes de contraban.

# data[].attributes.body
Un magatzem és un edifici de grans dimensions on es venen productes, generalment a l'engròs, de gran varietat que pertany a una sola empresa i funciona com una única botiga. Aquest comerç va ser inventat a París en 1852 per l'emprenedor francés Aristide Boucicaut.

De mitjana, un dependent en els grans magatzems més famosos a Alemanya guanyen un sou 1.200€ mensuals, pràcticament igual al d'Espanya, segons diu Business Insider.

# data[].attributes.body
En general el Senegal té persones explotades en cada racó del país, com per exemple en la part de la mineria: on es descobrix el circón, el seu descobriment passa a l'esperança d'un futur daurat per al per al poble, però després de quatre anys d'explotació, este continua enumerant la mateixa pobresa. En la pesca: un país molt ric en peix. Ha posat en perill el mitjà de vida de moltes persones, els mateixos pescadors expliquen que se senten obligats a córrer més riscos o buscar altres mitjans per a sobreviure.

# data[].attributes.body
La globalització és un procés que es refereix a l’integració d'economies, coneixements, cultures, etc. de diferents països a escala mundial.

El terme va ser inventat pel professor de Harvard nascut a Alemanya Theodore Levitt, on el va usar per primera vegada en un article per a la revista Harvard Business Review en 1983. Levitt va descriure la globalització com els canvis en els comportaments socials i la tecnologia que permeten a les empreses vendre els mateixos productes al voltant del món.

# data[].attributes.body
A 2023, les Illes Canàries van patir la pitjor crisi migratòria des del 2006. Van rebre 39.908 arribades en tot l'any, de les quals més de 1.000 van ser rebudes únicament el 21 d'octubre d'aquell mateix any.

La majoria dels immigrants provenen del Marroc, Guinea, Costa d'Ivori i Senegal, i passen aproximadament 9 dies en una barca enmig de la mar sense pràcticament subministraments d'aliments i aigua abans d'arribar a terra. Els immigrants passen una mitjana de setmana i mitja a les illes abans de ser traslladats. Un percentatge d'ells és traslladat a la Península. No obstant això, es desconeix bastant sobre el que ocorre exactament amb els immigrants ja que el Govern té ben censurat aquest tema.

# data[].attributes.headline
ILLES CANÀRIES. Reflexió sobre el llibre

# data[].attributes.subject
ILLES CANÀRIES. Reflexió sobre el llibre

# data[].attributes.body
En general cada cosa que ens pot semblar insignificant en realitat té un rerefons i un gran procés on hi ha inigualables sacrificis per part d'uns altres. Per això mateix cal valorar el que tenim i fer un bé major ajudant als més necessitats, que lluiten per tindre el que ens sembla un procés repetitiu de cada dia. No dic que fem coses impossibles que no pot aconseguir l'ésser humà, sinó abans de fer un acte tan xicotet com comprar una samarreta, preguntar-nos d'on procedix, en quines condicions ha sigut fabricat? Quanta energia es va gastar per a fer-ho, quants residus es van generar i quants es generaran? Abans de comprar cal pensar.

# data[].attributes.headline
ILLES CANÀRIES. Reflexió sobre el llibre 

# data[].attributes.subject
ILLES CANÀRIES. Reflexió sobre el llibre 

# data[].attributes.body
Aquest llibre ens ajuda an entendre la globalització econòmica i com cada cosa, cada xicoteta peça amaga una història de persones i hores de treball que ens connecta a tots. És un llibre que et fa valorar la teua situació i et motiva a prendre acció per a aconseguir una mica de justícia en les injustícies de les persones.