# data[].attributes.location_name
Лавочне, Львівська область

# data[].attributes.headline
Останній звільнений від нацистів населений пункт в Україні

# data[].attributes.subject
Останній звільнений від нацистів населений пункт в Україні

# data[].attributes.body
1944 став роком визволення українських земель від нацистських окупантів - 8 жовтня 1944 р. від ворога було звільнено останній населений пункт УРСР у її довоєнних межах — село Лавочне Дрогобицької області. Офіційним днем визволення України вважалось 14 жовтня 1944, коли відбулося урочисте засідання в Києві. А Закарпатську Україну радянські війська очистили від ворога силами 4-го Українського фронту 28 жовтня 1944 року.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Історична правда

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вже наприкінці вересня цього року Червона Армія контролювала 700 км лівого берега Дніпра. Почалося форсування Дніпра радянськими військами. Увесь жовтень командування Червоної Армії підтягувало резерви і накопичувало війська на правому березі Дніпра, щоб взяти штурмом побудований німцями "Східний вал". Щоб підкреслити важливість цих дій і запалити війська на бойові подвиги, Ставка Верховного Головнокомандування перейменувала Воронезький, Степовий, Швденно-Західний і Південний фронти відповідно в 1-й, 2-й, 3-й, 4-й Український фронти. Це робилося заради агітації і пропаганди.

форсування Дніпра

Трагедія ж цих визвольних днів в Україні полягає в тому, що за час боїв з фашистами так званими польовими військкоматами мобілізували цілими селами і без всякої підготовки і без зброї кидали на багнети німців українську молодь. Стратегічної потреби в цьому не було. Просто було всьому народові продемонстровано безжальне ставлення сталінської системи до свого народу.

Мешканці Вінниці вітають 38-му армію Першого Українського фронту, яка звільнила місто внаслідок Проскуровсько-Чернівецької операції. Березень 1944 року. Фото: Аркадій Шайхет. Джерело: waralbum.ru

1944 став роком визволення українських земель від нацистських окупантів - 8 жовтня 1944 р. від ворога було звільнено останній населений пункт УРСР у її довоєнних межах - село Лавочне Дрогобицької області. Офіційним днем визволення України вважалось 14 жовтня 1944, коли відбулося урочисте засідання в Києві. А Закарпатську Україну радянські війська очистили від ворога силами 4-го Українського фронту 28 жовтня 1944 року.
Читати також: "Друга Світова війна по-українські. Думки вітчизняних істориків"

# data[].attributes.attachment_link.title
28 жовтня День вигнання нацистських окупантів з України

# data[].attributes.attachment_link.description
Вже наприкінці вересня цього року Червона Армія контролювала 700 км лівого берега Дніпра. По­чалося форсування Дніпра радянськими військами. Увесь жовтень командування Червоної Армії підтягу­вало резерви і накопичувало війська на правому березі Дніпра, щоб взяти штурмом побудований німцями "Східний вал".

# data[].attributes.location_name
Півнівка, Луганська область

# data[].attributes.headline
Перший звільнений від нацистів населений пункт в Україні

# data[].attributes.subject
Перший звільнений від нацистів населений пункт в Україні

# data[].attributes.body
18 грудня 1942 р. був звільнений перший населений пункт української території – с. Півнівка Міловського району Луганської обл. У боях за цей невеликий населений пункт загинуло 1066 червоноармійців.

# data[].attributes.location_name
Бабин яр, Київ

# data[].attributes.headline
Розстріли в Бабиному ярі

# data[].attributes.subject
Розстріли в Бабиному ярі

# data[].attributes.body
Масовий розстріл євреїв у Бабиному Яру 29–30 вересня 1941 року став символом «Голокосту від куль» і нацистської політики масового знищення людей. Розстріли в урочищі розпочалися відразу після вступу нацистів та їхніх союзників до Києва у вересні 1941 року і відбувалися чи не щоденно до завершення окупації міста.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Радіо Свобода

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У Києві відкрили виставку "Бабин Яр - Пам'ять на тлі історії". 75 років тому протягом двох вересневих днів у Бабиному Яру розстріляли близько 34 тисяч київських євреїв. Протягом нацистської окупації на території Яру також розстрілювали військовополонених, ромів та активістів українських націоналістичних організацій, зокрема діячів ОУН. Виставку пам'яті вбитих відкрили в Музеї історії міста Києва.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Володимир Паутов

# data[].attributes.attachment_link.title
У суспільстві немає згоди, якою має бути пам'ять про Бабин Яр - вчений

# data[].attributes.attachment_link.description
У Києві відкрили виставку "Бабин Яр - Пам'ять на тлі історії". 75 років тому протягом двох вересневих днів у Бабиному Яру розстріляли близько 34 тисяч київських євреїв. Протягом нацистської окупації на території Яру також розстрілювали військовополонених, ромів та активістів українських націоналістичних організацій, зокрема діячів ОУН. Виставку пам'яті вбитих відкрили в Музеї історії міста Києва.

# data[].attributes.headline
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Київ

# data[].attributes.subject
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Київ

# data[].attributes.body
Битва за Київ (1941) — великомасштабна битва Червоної Армії та Вермахту 7 липня — 19 вересня 1941 року (72 дні). Битва за Київ була частиною наступального плану «Барбаросса», в радянській військовій історії отримала назву Київської оборонної операції.

З німецької сторони в битві брала участь група армій «Південь» під командуванням генерал-фельдмаршала Рундштедта, а також 2-га танкова група та 2-га армія з групи армій «Центр». З радянської сторони в битві брали участь війська Південно-Західного фронту під командуванням генерала-полковника М. П. Кирпоноса, (під час битви загинув), у складі п'яти загальновійськових армій та Пінської флотиліїпід командуванням контр-адмірала Д. Д. Рогачова, під загальним керівництвом Маршала Радянського Союзу С. М. Будьонного.

Битва завершилась перемогою німецьких військ та оточенням радянських військ. Втрати з радянського боку сягали 700 тисяч вбитих та полонених, понад 1760 тисяч одиниць вогнепальної зброї, 411 танків і САУ, 28 419 гармат і мінометів, 343 бойових літаків

# data[].attributes.attachment_link.title
Битви за Київ I Пишемо історію

# data[].attributes.location_name
Харків, Харківська область

# data[].attributes.headline
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Харків

# data[].attributes.subject
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Харків

# data[].attributes.body
Ха́рківська опера́ція 1942 року, або Друга битва за Харків  — велика воєнна операція, розпочата наступом Південно-Західного та правого крила Південного фронтів Червоної армії проти німецьких військ групи армій «Південь» на Ізюмському плацдармі в період 12—29 травня 1942 року під час Другої світової війни, що мала на меті відвоювання Харкова і створення сприятливих умов для подальшого наступу Червоної армії на Дніпро. Закінчилася оточенням та майже цілковитим знищенням радянських військ в результаті контрнаступальної операції Вермахту (Операція «Фрідерікус»). Через поразку під Харковом стало можливим стрімке просування німецьких військ на південній ділянці фронту на Вороніж та Ростов-на-Дону з наступним виходом до Волги та просуванням на Кавказ (див. Операція «Блау»).

# data[].attributes.headline
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр.Крим

# data[].attributes.subject
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр.Крим

# data[].attributes.body
Битва за Крим (24 вересня 1941 — 9 липня 1942) — бойові дії радянських та німецьких і румунських військ у Криму в ході Другої світової війни.

Кримська оборонна операція 1941 велася 18 жовтня — 16 листопада військами П'ятдесят першої армії і Приморської армії у взаємодії з Чорноморським флотом. У середині жовтня німецьке командування зосередило для наступу на Крим 7 піхотних дивізій 11-ї армії, румунський гірський корпус і значні сили авіації. Крим обороняли 4 кавалерійські і 12 стрілецьких дивізій 51-ї армії (генерал-полковник Ф.Кузнєцов) і Приморської армії (ген.-майор І.Петров). На найбільш уразливому півн. напрямку займали оборону 5 д-зій — 4 на Ішунських позиціях і 1 на Чонгарському перешийку. Ворог перейшов у наступ 18 жовтня, гол. удару завдали війська нім.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чим далі відстоять від нас події Другої світової війни, чим менше стає очевидців тих подій - тим сильніше потреба усвідомити, що сталося тоді - в ті трагічні "фатальні сорокові". Для Криму і його жителів Друга світова війна та її наслідки стали доленосними...
22 червня 1941 року о 4 годині ранку німецькі війська атакували кордони СРСР і здійснили бомбардування кількох населених пунктів, зокрема і Севастополя. На цьому закінчилась майже дворічна дружба Сталіна і Гітлера, які незадовго до цього вчинили грабіжницький розділ Східної Європи. Договори про ненапад, дружбу, взаємодопомогу, вітальні телеграми, якими обмінювалися Гітлер і Сталін, - все виявилося блефом і пішло прахом.

Захопленню Криму в планах німецького командування відводилося важливе місце. Півострів був відмінним плацдармом для базування авіації

Захопленню Криму в планах німецького командування відводилося важливе місце. Півострів був відмінним плацдармом для базування авіації. Оволодіння Кримом для Німеччини означало можливість контролювати Чорне та Азовське моря, наблизитись до нафтоносних районів Кавказу і чинити постійний політичний тиск на Румунію, Туреччину і Болгарію.

Уже з перших днів війни почалася мобілізація до Червоної Армії. До початку липня 1941 року добровольців у Криму було близько 10 тисяч, успішно пройшла і оголошена 10 серпня мобілізація військовозобов'язаних 1890-1904 та молоді 1922-1923 років народження. А загалом у перші місяці війни мобілізували 93 тисячі кримчан. Були сформовані чотири кримські дивізії.

20 серпня 1941 року, згідно з директивою Ставки Верховного Головнокомандування, на базі 9-го стрілецького корпусу сформували 51-шу Окрему Армію (на правах фронту) - для оборони Криму. В оперативному підпорядкуванні армії знаходився Чорноморський флот. Після сформування армія виконувала завдання оборони Криму - Арабатської стрілки, Чонгарського перешийка, Ішунських позицій, південного берега Сиваша. У Кримській оборонній операції з 18 жовтня до 16 листопада 1941 року окрім 51-ї армії брали участь війська Приморської Армії та Чорноморського флоту. Загальна їх чисельність склала близько 236 тисяч.

Уже в листопаді 1941 року радянські війська були змушені відступати. Сьогодні очевидно, що такий стан справ найменше був зумовлений відсутністю особистої мужності солдатів. Головна причина - загальна непідготовленість керівництва СРСР до цієї війни... Істотним фактором, який знекровив армію, були і репресії щодо командного складу в передвоєнний період.

За свідченням солдата 51-ї армії, в його батальйоні придатних було роздано 18 гвинтівок

Люди, кинуті до м'ясорубки війни, опинилися сам на сам із ворогом, озброєним до зубів. За свідченням солдата 51-ї армії Абдурамана Барієва, в його батальйоні придатних було роздано 18 гвинтівок, "решта 700 солдатів стояли перед німцями з лопатою і киркою... Спротив був марним".

А ось як оцінив згодом поразку 51-ї армії заступник командувача Павло Батов: "Крим ми не втримали. Однак потрібно сказати і наступне: ця армія, створена наспіх, погано озброєна, упродовж тридцяти чотирьох днів стримувала одну з найкращих армій гітлерівського вермахту. Німці несли великі втрати, а головне - був виграний час для евакуації до Криму одеської групи військ, без чого навряд чи була б можлива тривала оборона Севастополя".

Втрати радянських військ у Кримській оборонній операції склали 48438 осіб. У листопаді 1941 року до Криму увійшли німці...

Фатальною стала поразка 51-ї армії для кримських татар. Незважаючи на багатонаціональний склад, її поразка пізніше стала одним з офіційних приводів для депортації кримськотатарського народу

Фатальною стала поразка 51-ї армії для кримських татар. Незважаючи на багатонаціональний склад, її поразка пізніше стала одним із офіційних приводів для депортації кримськотатарського народу. У проекті постанови про виселення, підготовленому наркомом внутрішніх справ Лаврентієм Берією, говорилося: "Усі покликані до Червоної Армії складали 90 тисяч осіб, зокрема й 20 тисяч кримських татар... 20 тисяч кримських татар дезертирували в 1941 році з 51-ї армії при відступі її з Криму". Для кожної розсудливої людини очевидна абсурдність цього твердження - 20 тисяч призовників і 20 тисяч дезертирів, особливо якщо врахувати, яке завдання мав виконати цей документ - обґрунтувати правомірність депортації кримських татар з території півострова... Але і сьогодні безглуздий аргумент про 20 тисяч призовників і стільки ж дезертирів реанімується захисниками акції виселення кримських татар як неспростовний факт - із завзятістю гідною кращого застосування. Тим більше якщо згадати, що в 1941 році відступ радянських військ на радянсько-німецькому фронті носив тотальний характер, набуваючи часом форми панічної втечі.

З 25 грудня 1941 року до 2 січня 1942 була здійснена найбільша десантна операція, що завершилась захопленням важливого плацдарму. Радянські війська оволоділи Керченським півостровом. У цей же час населення щойно звільнених районів Криму познайомилось із черговим різновидом репресій - "чистками", проведення яких було санкціоноване вищим військово-політичним керівництвом країни. Відповідно "з вимогою товариша Сталіна організувати нещадну боротьбу з усякими дезорганізаторами тилу, дезертирами і панікерами", на території Криму, "тимчасово зайнятій противником, на комуністів і особливо на органи слідства" були покладені "особливі завдання" - очиститися "від усякого мотлоху, який бовтається у нас під ногами". До такого "непотребу" віднесли комуністів і відповідальних працівників, які не евакуйовувалися з території півострова, дезертирів 51-ї армії, колишніх військовополонених. Усіх їх розглядали як потенційних ворогів, зрадників батьківщини і мали перевіряти "з винятковою ретельністю".

Успіх Керченсько-Феодосійської десантної операції надихнув Ставку Верховного головнокомандування і командування Закавказького фронту. Вирішили провести повномасштабну операцію зі звільнення Криму. 2 січня 1942 року Ставка затвердила план такої операції і дозволила перекинути до Криму ще одну армію. Однак нові сили, які переправили сюди, не вдалося забезпечити підтримкою тилових структур. Постачання морем здійснювалось повільно. 18 січня під ударами противника 44-а армія залишила Феодосію і перейшла на Ак-Монайський перешийок.

Командуванню ніяк не вдавалось налагодити регулярне постачання війська. Дороги стали непрохідними. З величезними труднощами продовольство для військ переправляли морем із Таманського півострова. Генеральний штаб пропонував Сталіну евакуювати війська з Криму, становище яких, зважаючи на нерегулярне постачання через Керченську протоку і повністю вичерпані місцеві ресурси, стало нестерпним. Але Сталін вимагав наступати. Тільки 13 квітня їм дозволили перейти до оборони.

Коли ставка, нарешті, дозволила евакуювати війська, було надто пізно. На літаках і в підводних човнах вдалось вибратись лише керівництву, а основна маса солдатів була віддана на поталу ворогу

8 травня 1942 року раптово для військ Кримського фронту з'єднання 11-ї німецької армії перейшли в наступ. Управління військами Кримського фронту було повністю порушене. Через 12 днів фронт перестав існувати. Велика поразка радянських військ на Керченському півострові поставила в безнадійне становище захисників Севастополя. Гарнізон обложеного міста стійко тримався проти 11-ї німецької армії до кінця червня 1942 року. Ставка, нарешті, дозволила евакуювати війська, але було занадто пізно. На літаках і в підводних човнах вдалось вибратись лише керівництву, а основну масу солдатів віддали на поталу ворогу.

За час героїчної оборони Севастополя загинули близько 156 тисяч його захисників. 2 липня 1942 року, коли результат був вирішений наперед, передовиця газети окупаційної влади "Голос Криму" з пафосом повідомляла: "Севастополь упав... Кількість полонених і трофеїв неозора. Залишки розбитої севастопольської армії втекли на Херсонеський півострів. Стиснені на вузькому просторі, вони йдуть назустріч загибелі".

"Це була найсильніша фортеця в світі" - так називалася стаття військового кореспондента Вернера Кольте в газеті "Der Kamf" від 3 липня 1941 року, переклад якої публікувався тут же.

Радянська армія зазнала однієї з найбільш нищівних поразок на першому етапі війни.

Крим постав перед німецькою армією у всій своїй первозданній красі.

"У долинах, які перерізають гори в північному напрямку, були розташовані багаті фруктові сади і мальовничі татарські селища. Під час цвітіння фруктові сади були дивовижні, а в лісі навесні розцвітали прекрасні квіти, яких мені ніде більше не доводилось бачити. Колишня столиця татарських ханів Бахчисарай, мальовничо розташована біля невеличкої гірської річки, все ще зберігала східний колорит. Ханський палац - перлина татарської архітектури. Південний берег Криму, часто порівнюваний із Рів'єрою, мабуть, перевершує її за красою. Химерні обриси гір, круті скелі, що спадають до моря, роблять його одним із найпрекрасніших куточків Європи. У районі Ялти, недалеко від якої розташований царський палац Лівадія, гори вкриті пречудовим лісом, який тільки можна собі уявити. Всюди, де між гір було небагато простору, родюча земля вкрита виноградними і плодовим плантаціями... Нас захоплював рай, що лежить перед нашими очима", - із захопленням писав командувач 11-й німецької армії Еріх фон Манштейн.

Кримський півострів майже на два роки опинився відрізаним від Великої землі та окупований німецькими військами.

(Далі буде)

Гульнара Бекірова, кримський історик, член Українського ПЕН-клубу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
головне за добу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
сторінки кримської історії

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кримські татари

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
друга світова війна

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кримськотатарський народ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Богдан Губернський

# data[].attributes.attachment_link.title
Сторінки кримської історії. Військові дії в Криму в 1941-1942 роках

# data[].attributes.attachment_link.description
Чим далі відстоять від нас події Другої світової війни, чим менше стає очевидців тих подій - тим сильніше потреба усвідомити, що сталося тоді - в ті трагічні "фатальні сорокові". Для Криму і його жителів Друга світова війна та її наслідки стали доленосними...

# data[].attributes.location_name
Умань, Черкаська область

# data[].attributes.headline
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Умань

# data[].attributes.subject
Місця оточення радянських військ у 1941-1942 рр. Умань

# data[].attributes.body
Битва під Уманню — битва, що тривала з 1 по 7 серпня 1941 року між військами Третього Рейху та СРСР. Відбулася в ході наступу групи армій «Південь» та призвела до оточення і подальшої загибелі військ 6-ї та 12-ї армій Південного фронту Червоної Армії.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ДІАЗ "Стара Умань"

# data[].attributes.attachment_link.title
Умань в роки Другої світової війни | д/ф "Відлік"

# data[].attributes.location_name
Рівне, Рівненська область

# data[].attributes.headline
Центр рейхскомісаріату "Україна"

# data[].attributes.subject
Центр рейхскомісаріату "Україна"

# data[].attributes.body
Райхскомісаріа́т Украї́на— адміністративно-територіальна одиниця німецького цивільного управління, яка існувала в роки Другої світової війни на частині української етнічної території — частині території сучасної України і південних областей Білорусі. Існувала за часів нацистської окупації (Третій Рейх) УРСР у період з 1941 по 1944 рр. Райхскомісаріат Україна утворено за наказом А. Гітлера 20 серпня 1941 року. Райхскомісаром України в тому ж наказі фюрер призначив гауляйтера і верховного президента Східної Пруссії Е. Коха, а центром райхскомісаріату визначив місто Рівне.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Під чужим прапором: Рівне за часів Другої світової війни (ВІДЕО,ФОТО) . Рівне. Новини - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал "Рівне 1"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
, 4290 переглядів

28 червня 1941 рік. До Рівного входять німецькі війська. Тривала окупація нашого міста до 2 лютого 1944 року. Тож, яким воно було, "життя за німців"?

Під час Другої світової війни окупаційна німецька влада утворила рейхскомісаріат "Україна". Столицею рейхскомісаріату стало місто Рівне . Тут зосередились основні адміністративні та тилові установи, що діяли на території тимчасово окупованої України. Керував рейхскомісаріатом Еріх Кох.

За словами історика Ігоря Марчука, для німців Рівне вважалось комфортним містом.
Дивіться також: Життя за окупації: яким було Рівне за часів німецького панування? (ВІДЕО)
"Звичайно, німці виходили зі своєї військової логіки. Для них територія України розглядалася просто, як територія для подальшого розвитку колонізації Третім Рейхом, для економічної експлуатації. ля німців це були більш прагматичні розрахунки. Вони, наприклад, будували ставку Гітлера під Вінницею, а Рівне було проміжним пунктом на території західної України. Окрім того, тут, напевно, хоча б частина населення лояльніше ставились до німців, в той час аніж центральна чи східна Україна. По-друге, Рівне було маленьким містом в той час. Було 40-тисячне населення. Окрім того, більша половина це були євреї, яких практично винищили майже всіх восени 1941 року. Тобто, звільнилося багато будинків. Рівне знаходилося поблизу залізничного вузла "Здолбунів" і тут була залізниця. Окрім того, йшла дорога на Житомир та Київ. Через те, очевидно, було призначено в той час бути адміністративним центром рейхскомісаріату "Україна", - говорить Ігор Марчук.

Рейхскомісаріат "Україна" об'єднував майже всю територію УРСР, за винятком "дистрикту Галичина" у складі так званої польської Генеральної Губернії, губернаторств "Бессарабія" (з центром у Кишиневі), "Буковина"(Чернівці) і "Трансністрія" (Тирасполь, а потім Одеса).

До складу РКУ увійшли території Рівне нської, Луцької, Кам'янець-Подільської, Вінницької, Житомирської, Київської, Полтавської, Миколаївської, Кропивницької, Дніпропетровської, Запорізької областей УРСР та південні райони Пінської, Брестської та Поліської областей БРСР.

З осені 1941 року у приміщенні, в якому зараз знаходиться краєзнавчий музей - базувалась головна адміністративна будівля рейхскомісаріату. Територію резиденції було обнесено парканом з колючим дротом. Навколо стояли вежі. Окрім того, було облаштовано контрольно-пропускний пункт з шлагбаумом. Вхід на територію резиденції був виключно за спецпропусками.

Біля адмінбудівлі знаходився бункер, який пов'язують з Еріхом Кохом.

Місто Рівне було визволене 2 лютого 1944 року у наслідок проведення Червоною армією Рівне нсько-Луцької військової операції. Це була наступальна операція 1-го Українського фронту. Тривала вона з 27 січня по 11 лютого 1944 року. Втім, ця сторінка історії міста Рівне назавжди залишиться в пам'яті очевидців та прийдешніх поколінь.

# data[].attributes.attachment_link.title
Під чужим прапором: Рівне за часів Другої світової війни (ВІДЕО,ФОТО) . Рівне. Новини - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал "Рівне 1"

# data[].attributes.attachment_link.description
4290 переглядів 28 червня 1941 рік. До Рівного входять німецькі війська. Тривала окупація нашого міста до 2 лютого 1944 року. Тож, яким воно було, "життя за німців"? Під час Другої світової війни окупаційна німецька влада утворила рейхскомісаріат "Україна". Столицею рейхскомісаріату стало місто Рівне .

# data[].attributes.location_name
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.headline
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.subject
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.body
https://esu.com.ua/article-644
https://www.epravda.com.ua/tags/krivorizhstal/
https://youtu.be/uzwnfQ6krV8

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Енциклопедія Сучасної України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"КРИВОРІ́ЖСТАЛЬ" - підприємство чорної металургії, один із перших і найпотужніших металургійних комбінатів в Україні. Розташ. у м. Кривий Ріг Дніпроп. обл.

Засн. 1934 як Криворіз. металург. з-д (буд-во розпочато 1931), від 1983 - Криворіз. металург. комбінат, від 2004 - Криворіз. гірн.-металург. комбінат, від 2005 - "Міттал Стіл Кривий Ріг" у складі компанії "Міттал Стіл", від 2007 - "Арселор Міттал Кривий Ріг" у складі корпорації "Арселор Міттал". У серпні 1934 виплавлено перший чавун на домен. печі № 1 "Комсомолка", у травні 1935 уведено в дію доменну піч № 2, у лютому 1939 - № 3. 20 серпня 1939 випустив перші тонни сталі найпотужніший на той час в СРСР і Європі бесемерів. цех. До поч. 1940 виплавлено 2,7 млн т чавуну, на підпр-ві працювали вже 5105 працівників.

Під час 2-ї світ. війни з-д повністю зруйновано. У березні 1949 була відкрита перша домна. Відтоді підпр-во почало швидко розвиватися, зокрема у серпні 1956 введено в експлуатацію. безперерв. дрібносорт. стан 250-1, у 1957 - блюмінг 1250.1, безперерв. 4-ниточ. проволоч. стан, у березні 1958 - першу чергу стану блюмінга 1150, наприкінці грудня 1960 - 600-тонну мартенів. піч № 1, у 1964 - блюмінг 1300.2, 30 грудня 1974 - найпотужнішу на той час доменну піч № 9 об'ємом 5 тис. м. 1996 розпочато реконструкцію комбінату, до складу "К." введено Новокриворіз. гірн.-збагачув. комбінат та створ. АПК. Наступ. року структур. підрозділом став Криворізький коксохімічний завод.

2000 комбінат почав працювати рентабельно. 2001 організовано шахтоупр. ім. Кірова з підзем. видобутку руди. У серпні 2008 введено в дію доменну піч № 8 об'ємом 7 тис. м. 2011 побудовано першу машину безперерв. литва сталевих заготовок проект. потуж. 1,2 млн т щороку.

2012 вироблено 5,5 млн т металопрокату та 6,4 млн т сталі. Продукцію експортує у 59 країн світу, зокрема в країни Азії (40 %) та Африки (10 %), Індію (7 %), РФ (7 %). Нагородж. орденом Трудового Червоного Прапора (1939). Соц. сфера: Палац культури, 3 дит. оздоров. табори, санаторій-профілакторій, 2 пансіонати на Чорному та Азов. морях, 5 баз відпочинку. Кількість працівників (2012) - 32 479 осіб. Перший дир. - Я. Вєснік (1934-37), від 2012 - А. Поляков.

Літ.: Криворожский металл: Очерк истории завода. Дн., 1964; Мельник О. О. Маловідомі факти будівництва "Криворіжсталі". Кривий Ріг, 2005.

О. О. Мельник

Рекомендована література

1. Криворожский металл: Очерк истории завода. Дн., 1964;

2. Мельник О. О. Маловідомі факти будівництва "Криворіжсталі". Кривий Ріг, 2005.

Фотоілюстрації

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
О. О. Мельник

# data[].attributes.attachment_link.title
Криворіжсталь

# data[].attributes.attachment_link.description
"КРИВОРІ́ЖСТАЛЬ" - підприємство чорної металур­гії, один із перших і найпотужніших металургійних комбінатів в Україні. Розташ. у м. Кривий Ріг Дніпроп. обл. Засн. 1934 як Кри­воріз. металург. з-д (буд-во роз­почато 1931), від 1983 - Криворіз. металург. комбінат, від 2004 - Криворіз. гірн.-ме­талург.

# data[].attributes.location_name
Запоріжсталь Адміністративна Будівля # 1, Південне шосе, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.headline
Запоріжсталь Адміністративна Будівля # 1, Південне шосе, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.subject
Запоріжсталь Адміністративна Будівля # 1, Південне шосе, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.body
https://www.zaporizhstal.com/
https://metinvest.media/ua/page/zaporozhstal-bolshaya-istoriya
https://youtu.be/sfoKpGpuDro

# data[].attributes.location_name
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.headline
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.subject
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.body
металургійний комбінат «Азовсталь»
https://azovstal.metinvestholding.com/ua
https://uk.wikipedia.org/wiki/Азовсталь
https://youtu.be/mVuMBiSzAp0

# data[].attributes.location_name
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.headline
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.subject
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.body
Офіційний сайт НКМЗ:
http://nkmz.com/ua/
https://esu.com.ua/article-2754

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
2019р Шахтний прохідницький комбайн П200

2018р. Устаткування для печі графітації. ПрАТ "УКРГРАФІТ", Україна

2018 г. Корпус конвертера ємністю 350 т. ПрАТ "МК "Азовсталь", г. Мариуполь, Украина

# data[].attributes.attachment_link.description
2019р Шахтний прохідницький комбайн П200 2018р. Устаткування для печі графітації. ПрАТ "УКРГРАФІТ", Україна 2018 г. Корпус конвертера ємністю 350 т. ПрАТ "МК "Азовсталь", г. Мариуполь, Украина

# data[].attributes.location_name
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.headline
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.subject
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.body
Офіційний сайт ХТЗ:
http://xtz.ua/ua/
https://youtu.be/kceZI3pJzBA

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Харківський тракторний завод

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
сільгосптехніка

# data[].attributes.attachment_link.title
Харківський тракторний завод

# data[].attributes.attachment_link.description
Харківський тракторний завод випускає машини, призначені для виконання найрізноманітніших робіт у багатьох галузях промисловості, сільського та комунального господарства, будівельної сфери. Практично всі трактори і важка техніка спеціального призначення багатофункціональні і мають високі можливостями агрегатування з численними навісними знаряддями різного призначення.

# data[].attributes.location_name
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.headline
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.subject
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.body
ДніпроГЕС на офіційному сайті ДП "Укргідроенерго":
https://uhe.gov.ua/filiyi/dniprovska_hes
Історія будівництва ДніпроГЕС на сайті:
http://sites.znu.edu.ua/young-university/637.ukr.html
https://youtu.be/5UvACF42xsg

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дніпровська ГЕС - це перша ГЕС, яка збудована на річці Дніпро, та п'ята (передостання) ступінь Дніпровського каскаду гідроелектростанцій. Знаходиться у Дніпровському районі Запоріжжя. Встановлена потужність станції на початку 2020 року складає 1553,8 МВт. Дніпровська ГЕС складається з двох електростанцій: Дніпровської ГЕС-1 та Дніпровської ГЕС-2, які утворюють єдиний комплекс гідротехнічних споруд, розташованих під однією греблею. На Дніпровській ГЕС-1 встановлені 10 гідроагрегатів з турбінами радіально-осьового типу. На Дніпровській ГЕС-2 встановлені 8 гідроагрегатів: 5 з турбінами поворотно-лопатевого типу, 3 з пропелерними турбінами. В подальшому планується заміна всіх пропелерних турбін на поворотно-лопатеві.

Дніпровський гідровузол побудований нижче порожистої частини річки в м. Запоріжжя, на міцних скельних породах - гранітах і гранітогнейсах.

Технічні характеристики

Параметри

Одиниці виміру

Кількість

Довжина напірного фронту гідровузла

м

1200

Максимальний тиск на спорудженні

м

38,7

Напірний фронт складається з водозливної греблі, щитової стінки і глухої греблі. Бетонна водозливна гребля гравітаційного типу, довжиною 760 м виконана в плані криволінійної радіусом 600 м. Такий вигляд надано греблі для збільшення її пропускної здатності. Гребля має 47 водозливних прольотів. У щитової стінки довжиною 216,5 м є водозабірні прямокутні отвори - по два на кожен агрегат. Бетонна глуха гребля довжиною по гребеню 251 м замикає напірний фронт споруд від щитової стінки до укосу правого берега і закінчується залізобетонної шпорою. Будівля машинного залу ДніпроГЕС-1 прямолінійної форми з розмірами в плані 231,0 х 23,7 м і висотою 18,0 м. Будівля машинного залу ДніпроГЕС-2 має криволінійну форму, яка повторює закруглення водозливної греблі, розмірами в плані 271,6 х 24,0 м і висотою 15,0 м.

основні характеристики

Наявні агрегати

Кількість

Дніпровська ГЕС-1

Агрегати потужністю 65 МВт (в реконструкції з підвищенням потужності до 73,6 МВт)

3

Агрегати потужністю 72 МВт

6

Агрегат власних потреб потужністю 2,6 МВт

1

Наявні агрегати

Кількість

Дніпровська ГЕС-2

Агрегати потужністю 120 МВт

4

Агрегати потужністю 119 МВт

1

Агрегат потужністю 104,5 МВт

1

Агрегати потужністю 112,5 МВт (в реконструкції з підвищенням потужності до 119 МВт)

2

За роки експлуатації обладнання встановлене на Дніпровській ГЕС застаріло морально та фізично, в зв'язку з чим прийнято рішення про проведення першого етапу реконструкції в 1996 році. 1-й етап реконструкції проводився за рахунок кредитних коштів Світового Банк Реконструкції та Розвитку, гранту Швейцарського уряду та власних коштів.

В обсяг першого етапу реконструкції входили:

заміна гідротурбінного обладнання ГЕС-1 на шести агрегатах;

модернізація шести гідрогенераторів;

заміна застарілого обладнання відкритих розподільчих установок 150, 330 кВ на нове імпортне обладнання - вимикачі, роз'єднувачі, трансформатори струму, трансформатори напруги, обмежувачі перенапруги, підвісна ізоляція;

заміна застарілих систем збудження, управління та контролю новим закордонним обладнанням на дев'яти агрегатах.

Перший етап реконструкції дозволив збільшити наявну потужність Дніпровської ГЕС-1 на 42 МВт, збільшити ККД агрегатів на 3% за рахунок чого забезпечив додатковий виробіток 100 млн. кВт. годин електроенергії щорічно, підвищив керованість та надійність роботи обладнання ГЕС.

У 2007 році розпочато другий етап реконструкції, до якого входить заміна 97 одиниць електрообладнання (силові трансформатори, роз'єднувачі, елегазові вимикачі, трансформатори струму та інші).

Впроваджено нову систему управління "Овація".

Введена в промислову експлуатацію автоматизована система комерційного обліку електроенергії.

Замінено 43 одиниці гідромеханічного обладнання (затвори, сміттєзатримуючі решітки).

Проведена заміна п'яти гідротурбін ДГЕС-2 з переходом на робочі колеса поворотно-лопатевого типу, збільшенням потужності до 120 МВт і модернізація генераторів.

Введено в дослідну експлуатацію автоматизована система контролю безпеки ГТС.

Ведуться роботи по відновленню гідроізоляції гідротехнічних споруд ДГЕС.

В ході проведення тендеру по заміні 3-х агрегатів ГЕС-1 перемогла австрійська фірма "Andritz Hydro".

Роботи по реконструкції трьох агрегатів Дніпровської ГЕС-1 розпочаті в 2018 році.

Впродовж 2019 року на Дніпровській ГЕС тривала реконструкція гідроагрегатів №2 та №3, а на Дніпровській ГЕС-2 - реконструкція гідроагрегату №16.

Роботи з технічного переоснащення ДніпроГЕС-1 проводить австрійсько-німецька компанія ANDRITZ HYDRO, яка є одним з провідних світових постачальників електромеханічного обладнання для електростанцій. Станом на кінець року проведено обстеження проточних частин, виконано лікування бетону гідроагрегатів №2,3. Також триває відновлення облицювання водоводу, спіральної камери та відсмоктувальної труби гідроагрегату №3. На монтажному майданчику завершується збирання корпусу статора гідрогенератора для гідроагрегату №3. Реконструкція гідроагрегатів, яка має завершитись у 2020-2021 рр., дозволить збільшити встановлену потужність станції на 17 МВт.

Реконструкцію гідроагрегату №16 на ДніпроГЕС-2 виконують вітчизняні заводи-виробники гідроенергетичного обладнання. На об'єкті завершено збирання статора в шахті гідроагрегату, а також завершується збирання ротора гідрогенератора та робочого колеса гідротурбіни. Роботи з реконструкції на ДніпроГЕС-2 фінішуватимуть наступного року. Як наслідок, встановлена потужність станції зросте на 7,5 МВт.

На ДніпроГЕС-2 виконано лікування бетону водоводів гідроагрегатів №16, 17 та ін'єктування шпонок водоводів гідроагрегатів №11, 14, що підвищить надійність експлуатації їх проточної частини.

Також упродовж поточного року виконано нетипові ремонти гідроагрегатів №7 (часткова заміна обмотки статора) та №18 (відновлення вертикальності лінії валу), які підвищили працездатність та надійність цих машин.

Окрім того, на водозливній греблі замінено один основний затвор (у шостому прольоті) та виконано реконструкцію його закладних частин.

Реалізація проекту II етапу реконструкції дозволить збільшити потужність станції на 85,2 МВт, при цьому сумарна потужність ДніпроГЕС складе 1610,6 МВт.

ЕКСКУРСІЇ
Відвідати Дніпровську ГЕС, або будь-яку іншу станцію у містах, де розташовані філії компанії Укргідроенерго, можна попередньо домовившись з керівництвом про дату, час та програму відвідин (адреси філій доступні на сайті в розділі "Контакти"). Всі екскурсії для організованих груп школярів та студентів ‒ безкоштовні!
КОНТАКТИ ФІЛІЇ "ДНІПРОВСЬКА ГЕС"
Директор: Віктор Кучер

адреса: 69096, Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 1

телефон:

+38 06122 39 359

+38 06122 39 309

електронна пошта канцелярії:
office.dn@uhe.gov.ua
карта:

Переглянути фото та відео станції можна у фотогалереї та відеоархіві.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дніпровська ГЕС

# data[].attributes.attachment_link.description
Дніпровська ГЕС - це перша ГЕС, яка збудована на річці Дніпро, та п'ята (передостання) ступінь Дніпровського каскаду гідроелектростанцій. Знаходиться у Дніпровському районі Запоріжжя. Встановлена потужність станції на початку 2020 року складає 1553,8 МВт. Дніпровська ГЕС складається з двох електростанцій: Дніпровської ГЕС-1 та Дніпровської ГЕС-2, які утворюють єдиний комплекс гідротехнічних споруд, розташованих під однією греблею.