# data[].attributes.body
Jaunlatviešu laikraksts "Pēterburgas Avīzes"

# data[].attributes.body
K.Valdemārs, J.Alunāns, K.Barons

# data[].attributes.body
Raksts no "Pēterbugas Avīzēm"

# data[].attributes.body
Iznāk no 1886. līdz 1905.g. Viens no redaktoriem- Rainis.

# data[].attributes.body
Foto P.Dauge, Rainis, Aspazija. Vēl P.Stučka, J.Jansons- Brauns u.c.

# data[].attributes.headline
Viena no problēmām- pārkrievošana (skolas, migrācija, kultūra)

# data[].attributes.subject
Viena no problēmām- pārkrievošana (skolas, migrācija, kultūra)

# data[].attributes.body
19.gs. beigu-20.gs. sākuma skolēna soda dēlis ar uzrakstu "Es šodien runāju latviski".

# data[].attributes.body
TV raidījums "Labvakar, Latvija", laikraksts "Atmoda", žurnāls "Avots". Liela nozīme radio!

# data[].attributes.body
D.Īvāns-Tautas frontes vadītājs. Vēl M.Vulfsons, S.Kalniete, M.Zālīte un daudzi citi!

# data[].attributes.headline
Galvenā problēma- pārkrievošana, latviešu valodas izstumšana no sabiedriskās un politiskās vides.

# data[].attributes.subject
Galvenā problēma- pārkrievošana, latviešu valodas izstumšana no sabiedriskās un politiskās vides.

# data[].attributes.body
Leģendārā rokgrupa "Līvi" un viens no atmodas simboliem- dziesma "Dzimtā valoda".
LPSR, kur latviešu īpatsvars bija tikai 52% no visa iedzīvotāju skaita, prasība piešķirt mūsu valodai valsts valodas statusu patiešām bija “būt vai nebūt” jautājums.

# data[].attributes.body
1 latviešu īpatsvars 1897. gadā bija 68,3%

# data[].attributes.attachment_caption
Alegorisks Pirmās atmodas laika attēls ar Jura Alunāna dzejoli "Nevis slinkojot un pūstot" (mākslinieks H. Šics, 1873.)

# data[].attributes.body
1. noteikta latvieu valodas un citu valodu lietosana valsts,
tautas saimniecibas un sabiedriskas darbibas sferas, ka ari
pilsonu valodas izveles tiesibas un valodu aizsardziba;

2.  nodrosinatas tiesibas visiem Latvijas iedzivotäjiem apgüt
latviesu valodu, finansejot no valsts budzeta latviesu valo-
das macisanas programmu valsts macibu iestades;

3.  apstiprinata valsts cienpilna attieksme pret visam Latvija
lietotajam valodam un dialektiem.

# data[].attributes.body
Ar Raini latviešu valodā ienākuši šādi vārdi: mīla, veldze, tāle, brīve, dāsns, degsme, plūsma, pūsma, dvesma, spozme, vēlme, atspulgs, ilgas, malds, riets, kaisle. Estere Piļka

# data[].attributes.body
Latviešu valoda nav tikai etnogrāfiska vērtība kas kā tautastērps vai vecmāmiņas adītie cimdi radāma tikai lielos godos, tā ir mūsu dzimtā - mātes un tēvu - valoda, izglītības, kultūras un tautsaimniecības valoda.

# data[].attributes.body
J.Alunāna ieviestie vārdi : atdzimšana, burts, drēbnieks, durklis, karodznieks, galms, krava, dilonis, kalnraktuve, eja, ģerbons, padomnieks, zvērnīca u.c.

# data[].attributes.body
Māteru Jura ,,Sadzīves viļņi “  Romāns
Brāļu Kaudzīšu ,,Mērnieku laiki “ (abi 1879) Romāns
Andrieva Niedras daiļrade ,,Līduma mūmos” (1899)
Rainis sāka tulkot J.V.Grētes ,,Faustu” 1896

# data[].attributes.body
vārdu “Satversme” darinājis Atis Kronvalds. A. Kronvalds ir cēlis gaismā daudzus apvidvārdus, piem., apvārsnis, arods, jauda, kautrēties, josla, loma, luga, veids.

# data[].attributes.body
Roberts & Karlis
1989.g 5. maija - Latvijas PSR Valodas likums

# data[].attributes.body
Juris Alunāns "Dziesmiņās" ieviesa mācītāja Bāra izstrādātos rakstības principus. Tā kā tipogrāfijā nebija burtu ś , ź , ć , Alunāns izmantoja burtus pēc čehu valodas parauga š, ž, č.

Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas” ir Jura Alunāna pirmais dzejoļu krājums, kas iznāca 1856. gadā. Dzejoļu krājumā ievietots arī J. Alunāna oriģināldzejolis „Trioleta” jeb „Pavasara atnāciens” un apcerējums „Kāds vārds par latviešu valodu”. Tas tiek uzskatīts par pirmo mākslinieciski nozīmīgo dzejas apkopojumu latviešu valodā.

# data[].attributes.body
1876. gadā Rīgas Latviešu biedrība izveidoja pareizrakstības komisiju, kas beidzot izveidoja vienotus latviešu valodas pareizrakstības principu pamatus, ieviesa virkni jaunvārdu, lai pārvarētu lielākās dialektu atšķirības. 1908. gadā Rīgas Latviešu biedrībā izveidoja otru latviešu valodas pareizrakstības komisiju. Šī komisija pieņēma latviešu pareizrakstības noteikumus, sakārtoja vārdu krājumu un izstrādāja ortogrāfijas reformu un pāreju no gotu rakstības uz latīņu rakstību.

# data[].attributes.body
dzejoļu krājums ,,Dziesmiņas” - Juris Alunāns. Krājums īpašs ar plašu klasisko strofu izmantojumu, piemēram, tajā lasāmi soneti, trioleta, Sapfo strofa, Alkaja strofa, Asklepiāda strofa, Asklepidāda kvarta, heksmetrs, elēģiskais sistihs un citi. Tajā dominē intelektuālie, nevis romantiskie impulsi.

# data[].attributes.body
Latviešu valoda noteikta par valsts valodu saskaņā ar LPSR Konstitūciju

# data[].attributes.body
Gētes traģēdijas tulkojumiem citās valodās, iepazīstināt ar dažādām, arī vismodernākajām pieejām Fausta interpretācijai, izsekot šā darba iestudējumu vēsturei vācu un latviešu teātrī, tā rezonansei latviešu un kaimiņtautu literatūrā. Piļka

# data[].attributes.body
1,318 miljoni jeb 68% latviešu iedzīvotāju 1897.gads

# data[].attributes.body
Atis Kronvalds Tērbatā nodibināja „rakstniecības vakarus” kur pulcējās 18 Tērbatas Universitātes latviešu studenti, šo vakaru nolūks bija modināt nacionālo pašapziņu un kopt, cieņā turēt un godā celt latviešu valodu.

# data[].attributes.body
19. gs. otrā puse, nacionālisms, latviešu valodas attīstīšana, vēstures pētīšana, ''Pēterburgas avīze'', ''Mājas viesis'', A. Kronvalds, J. Alunāns, K. Valdemārs, K. Barons, 1. vispārējie latviešu dziesmu svētki 1873. g., A. Pumpura eposs ''Lāčplēsis, Rīgas latviešu biedrība, 1. jūrskola 1864. g., folkloras vākšana

# data[].attributes.body
Tērbatas Universitātē 19. gs. pirmajā pusē studēja tikai 33 latvieši, bet 50. gados studijas tur uzsāka jau apmēram 50 latviešu.

# data[].attributes.body
Alunāns ir bagātinājis latviešu leksiku ar ap 600 vārdiem. Viņa doti vārdi : attālināt, apvalks, austuve, ceļot, ceļinieks, ceptuve, daiļot, dalāmība, dziesminieks, drēbnieks, dzimte, eja, ēstuve, galdnieks, izraksts, iestāties, jautrība, jokdaris, kokvilna, krava, kareivis, maiznieks, mazgātava, namdaris, pārdotava, pētnieks, saraksts, siltumnīca, saeima, uzvalks, veikals, vienība.

# data[].attributes.body
Pirmā ievērojamākā latviešu žurnāliste, strādājusi laikraksta “Dienas Lapa” redakcijā (1898–1903), pievienojoties Jaunās strāvas kustībai. 1905. gada decembrī Rainis un Aspazija kā politiskie emigranti devās uz Šveici un apmetās uz dzīvi Lugano. 1920. gada aprīlī viņi atgriezās Latvijā, un Aspazija kļuva par Satversmes sapulces deputāti

# data[].attributes.body
Juris Alunāns atdzejoja mākslinieciski augstvērtīgus dzejoļus

J. Alunāns ar “Dziesmiņām” centās pierādīt latviešu valodas pilnvērtību, daiļskanību, arī to, ka šajā valodā var izteikt to pašu, ko lielo kultūrtautu valodās.

# data[].attributes.body
09.1891. tika uzaicināts par līdzstrādnieku laikrakstā “Dienas Lapa”; decembrī kļuva par tā redaktoru. Vadīja arī avīzes ārzemju nodaļu un bieži tai sacerēja ievadrakstus (kopskaitā ap 400; publicēti bez paraksta). J. Pliekšāna vadībā “Dienas Lapa” izveidojās par Jaunās strāvas dalībnieku organizatorisko centru

# data[].attributes.body
Raiņa darinātie jaunvārdi un atdzīvinātie neaktīvie vārdi- dima,rēns,jums,augsne,smagne,sūrme,vēlme,neveidība,dvesma,dziesma,draudma,baisma,dzēsma,šķisna,ceras,trosma,gailes,daile,trīce,giedri,versme,brīve,ausa,miņa,plaisma,šalts,baigs,verbi: brakstēt,jundīt,šiepties,sīktrīsts,šiept,modrēt

# data[].attributes.body
Nozīmīgākie dramatiskie darbi: “Atriebēja” (1887), “Vaidelote” (1894), “Zaudētas tiesības” (1894), “Ragana” (1895), “Neaizsniegts mērķis” (1895), “Zeltīte” (1901), “Sidraba šķidrauts”. Drāmas “Zaudētas tiesības” un “Neaizsniegts mērķis” raisījušas plašas diskusijas par individuālās un sabiedriskās morāles un sieviešu tiesību jautājumiem.

# data[].attributes.body
Tiek izmantoti J. Alunāna ieteiktie mēnešu nosaukumi - janvāris, februāris, marts, aprīlis, maijs utt.

# data[].attributes.body
Kopš 11.1886. sūtīja korespondences par Pēterburgas latviešu sabiedrisko un kultūras dzīvi laikrakstam “Dienas Lapa”. Interese par latgaliešu un lietuviešu folkloru un literatūru satuvināja ar lietuviešu valodnieku, folkloristu un etnogrāfu Eduardu Volteru (Eduardas Volteris). Vasaras brīvlaikā pēc viņa ierosinājuma vāca Višķu pagasta kāzu apdziedāšanās dziesmas. Kopā ar studiju biedru un draugu Pēteri Stučku sastādīja pret konservatīvajām latviešu pilsonības aprindām vērstu humoristiski satīrisku krājumu “Mazie Dunduri” (1888).

# data[].attributes.body
Atis Kronvalds
bija latviešu publicists, valodnieks, pedagogs.

Iepazinies ar laikrakstu Pēterburgas Avīzesun nostājies jaunlatviešu pozīcijās, vēlāk kļuvis par dedzīgāko latviešu tautas tiesību, valodas un kultūras aizstāvi.

# data[].attributes.body
Dziesmas Dzimtā valoda mūzikas autors ir Ainars Virga bet teksta autors — moldāvu dzejnieks Grigore Vieru, atdzejojis Imants Ziedonis.

# data[].attributes.body
Latviešu valoda par valsts valodu tika apstiprināta satversmē 10gadus pēc latviešu valodas pasludināšanas par valsts valodu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Saeima ir pieņēmusi un Valsts
prezidents izsludina šādu likumu:

1.pants. Šā likuma mērķis ir nodrošināt:

1) latviešu valodas saglabāšanu, aizsardzību un attīstību;

2) latviešu tautas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanu;

3) tiesības brīvi lietot latviešu valodu jebkurā dzīves jomā visā Latvijas teritorijā;

4) mazākumtautību pārstāvju iekļaušanos Latvijas sabiedrībā, ievērojot viņu tiesības lietot dzimto valodu vai citas valodas;

5) latviešu valodas ietekmes palielināšanu Latvijas kultūrvidē, veicinot ātrāku sabiedrības integrāciju.

2.pants. (1) Likums nosaka valsts valodas lietošanu un aizsardzību valsts un pašvaldību iestādēs, tiesās un tiesu sistēmai piederīgās iestādēs, kā arī citās iestādēs, organizācijās un uzņēmumos (uzņēmējsabiedrībās), izglītības sfērā un citās sfērās.

(2) Valodas lietošana privātās iestādēs, organizācijās, uzņēmumos (uzņēmējsabiedrībās) un attiecībā uz pašnodarbinātajām personām tiek regulēta tad, ja to darbība skar likumīgas sabiedriskās intereses (sabiedrisko drošību, veselību, tikumību, veselības aizsardzību, patērētāju tiesību un darba tiesību aizsardzību, drošību darba vietā, sabiedriski administratīvo uzraudzību) (turpmāk arī - likumīgas sabiedriskās intereses), un tādā apjomā, lai nepieciešamais ierobežojums, kas noteikts likumīgās sabiedriskajās interesēs, būtu samērīgs ar privāto iestāžu, organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) tiesībām un interesēm.

(3) Likums neattiecas uz valodu lietošanu Latvijas iedzīvotāju neoficiālajā saziņā, nacionālo un etnisko grupu iekšējā saziņā, kā arī reliģisko organizāciju dievkalpojumos, ceremonijās, rituālos un cita veida reliģiskajā darbībā.

3.pants. (1) Latvijas Republikā valsts valoda ir latviešu valoda.

(2) Latvijas Republikā ikvienam ir tiesības vērsties ar iesniegumiem un sazināties valsts valodā iestādēs, sabiedriskajās un reliģiskajās organizācijās, uzņēmumos (uzņēmējsabiedrībās).

(3) Valsts nodrošina latviešu zīmju valodas attīstīšanu un lietošanu saziņai ar nedzirdīgajiem cilvēkiem.

(4) Valsts nodrošina latgaliešu rakstu valodas kā vēsturiska latviešu valodas paveida saglabāšanu, aizsardzību un attīstību.

6.pants. (1) Valsts un pašvaldību iestāžu, tiesu un tiesu sistēmai piederīgo iestāžu, valsts un pašvaldību uzņēmumu, kā arī to uzņēmējsabiedrību darbiniekiem, kurās lielākā kapitāla daļa pieder valstij vai pašvaldībai, jāprot un jālieto valsts valoda tādā apjomā, kāds nepieciešams viņu profesionālo un amata pienākumu veikšanai.

(2) Privāto iestāžu, organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) darbiniekiem, kā arī pašnodarbinātajām personām valsts valoda jālieto tad, ja to darbība skar likumīgas sabiedriskās intereses (sabiedrisko drošību, veselību, tikumību, veselības aizsardzību, patērētāju tiesību un darba tiesību aizsardzību, drošību darba vietā, sabiedriski administratīvo uzraudzību).

(3) Privāto iestāžu, organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) darbiniekiem, kā arī pašnodarbinātajām personām, kuras, pamatojoties uz likumu vai citu normatīvo aktu, veic noteiktas publiskas funkcijas, jāprot un jālieto valsts valoda tādā apjomā, kāds nepieciešams attiecīgo funkciju veikšanai.

(4) Ārvalstu speciālistiem un uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) ārvalstu pārvaldes locekļiem, kuri strādā Latvijā, jāprot un jālieto valsts valoda tādā apjomā, kāds nepieciešams viņu profesionālo un amata pienākumu veikšanai, vai pašiem jānodrošina tulkojums valsts valodā.

(5) Valsts valodas zināšanu apjomu, kāds nepieciešams šā panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā minētajām personām, kā arī valsts valodas prasmes pārbaudes kārtību nosaka Ministru kabinets.

8.pants (1) Valsts un pašvaldību iestādēs, tiesās un tiesu sistēmai piederīgās iestādēs, valsts un pašvaldību uzņēmumos, kā arī uzņēmējsabiedrībās, kurās lielākā kapitāla daļa pieder valstij vai pašvaldībai, lietvedībā un dokumentos lietojama valsts valoda. Sarakste un cita veida saziņa ar ārvalstīm var notikt svešvalodā.

(2) Privāto iestāžu, organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) darbiniekiem, kā arī pašnodarbinātajām personām valsts valoda lietvedībā un dokumentos jālieto tad, ja to darbība skar likumīgas sabiedriskās intereses (sabiedrisko drošību, veselību, tikumību, veselības aizsardzību, patērētāju tiesību un darba tiesību aizsardzību, drošību darba vietā, sabiedriski administratīvo uzraudzību).

(3) Privātām iestādēm, organizācijām, uzņēmumiem (uzņēmējsabiedrībām) un pašnodarbinātajām personām, kuras, pamatojoties uz likumu vai citu normatīvo aktu, veic noteiktas publiskas funkcijas, lietvedībā un dokumentos, kas saistīti ar attiecīgo funkciju izpildi, lietojama valsts valoda.

(4) Statistiskie pārskati, gada pārskati, grāmatvedības uzskaites dokumenti un citi dokumenti, kuri, pamatojoties uz likumu vai citu normatīvo aktu, iesniedzami valsts vai pašvaldību iestādēs, sastādāmi valsts valodā.

10.pants. (1) Ikviena iestāde, organizācija un uzņēmums (uzņēmējsabiedrība) nodrošina valsts valodā noformētu dokumentu pieņemšanu un izskatīšanu.

(2) Valsts un pašvaldību iestādes, tiesas un tiesu sistēmai piederīgās iestādes, kā arī valsts vai pašvaldību uzņēmumi (uzņēmējsabiedrības) no personām pieņem un izskata dokumentus tikai valsts valodā, izņemot šā panta trešajā un ceturtajā daļā un citos likumos noteiktos gadījumus. Šā panta noteikumi neattiecas uz personu iesniegumiem policijas un ārstniecības iestādēm, glābšanas dienestiem un citām iestādēm steidzamos medicīniskās palīdzības izsaukuma gadījumos, noziegumu izdarīšanas vai citu likumpārkāpumu gadījumos, kā arī tad, kad tiek izsaukta neatliekamā palīdzība ugunsgrēka, avārijas vai citos nelaimes gadījumos.

(3) Dokumentus svešvalodā no personām pieņem, ja tiem pievienots Ministru kabineta noteiktajā kārtībā vai notariāli apliecināts tulkojums valsts valodā. Dokumentiem, kas izsniegti Latvijas teritorijā līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai, tulkojums valsts valodā nav nepieciešams.

(4) Valsts un pašvaldību iestādes, organizācijas un uzņēmumi (uzņēmējsabiedrības) no ārvalstīm saņemtos dokumentus var pieņemt un izskatīt bez tulkojuma valsts valodā.

11.pants. (1) Valsts un pašvaldību iestāžu, tiesu un tiesu sistēmai piederīgo iestāžu, valsts un pašvaldību uzņēmumu, kā arī uzņēmējsabiedrību, kurās lielākā kapitāla daļa pieder valstij vai pašvaldībai, rīkotie pasākumi notiek valsts valodā. Ja pasākumā tiek lietota svešvaloda, rīkotājs nodrošina tulkojumu valsts valodā.

(2) Latvijas teritorijā notiekošajos pasākumos, kuros piedalās ārvalstu fiziskās un juridiskās personas un kuru rīkošanā vienlaikus piedalījušās šā panta pirmajā daļā minētās institūcijas, viena no darba valodām ir valsts valoda, un pasākuma rīkotājs nodrošina tulkojumu valsts valodā. Ministru kabineta noteiktajos gadījumos Valsts valodas centrs pasākuma rīkotāju no šādas prasības var atbrīvot.

(3) Ievērojot šā likuma mērķi un šā likuma 2.pantā ietverto valodas lietošanas pamatprincipu, Ministru kabinets var noteikt gadījumus, kad, ņemot vērā likumīgas sabiedriskās intereses, arī citu Latvijas teritorijā notiekošu pasākumu rīkotājiem var uzlikt par pienākumu pasākumos nodrošināt tulkojumu valsts valodā.

(4) Valodas lietošanu sapulcēs, gājienos un piketos nosaka likums "Par sapulcēm, gājieniem un piketiem".

18.pants. (1) Latvijas Republikā vietu nosaukumi veidojami un lietojami valsts valodā.

(2) Latvijas teritorijā dibināto iestāžu, sabiedrisko organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) nosaukumi veidojami un lietojami valsts valodā, izņemot citos likumos noteiktos gadījumus.

(3) Šā likuma 11.pantā minēto pasākumu nosaukumi veidojami un lietojami valsts valodā, izņemot citos likumos noteiktos gadījumus.

(4) Lībiešu krasta teritorijā vietu nosaukumi, iestāžu, sabiedrisko organizāciju, uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) nosaukumi, kā arī šajā teritorijā notiekošo pasākumu nosaukumi tiek veidoti un lietoti arī lībiešu valodā.

(5) Nosaukumu veidošanu un lietošanu reglamentē Ministru kabineta noteikumi.

19.pants. (1) Personvārdus atveido saskaņā ar latviešu valodas tradīcijām un raksta atbilstoši spēkā esošajām literārās valodas normām, ievērojot šā panta otrās daļas noteikumus.

(2) Personas pasē vai dzimšanas apliecībā papildus personas vārdam un uzvārdam, kas atveidots atbilstoši spēkā esošajām latviešu valodas normām, norādāma šīs personas dzimtas uzvārda vēsturiskā forma vai citas valodas personvārda oriģinālforma latīņalfabētiskajā transliterācijā, ja persona vai nepilngadīgas personas vecāki to vēlas un var to apliecināt dokumentāri.

(3) Vārdu un uzvārdu rakstību un identifikāciju, kā arī citu valodu personvārdu rakstību un lietošanu latviešu valodā reglamentē Ministru kabineta noteikumi.

20.pants. (1) Zīmogu un spiedogu teksti, izņemot šā panta trešajā daļā norādītos, veidojami valsts valodā, ja zīmogi un spiedogi tiek lietoti uz dokumentiem, kas saskaņā ar šā likuma vai citu normatīvo aktu prasībām noformējami valsts valodā.

(2) Veidlapu teksti, izņemot šā panta trešajā daļā norādītos, veidojami valsts valodā, ja veidlapas tiek lietotas tādu dokumentu noformēšanai, kas atbilstoši šā likuma vai citu normatīvo aktu prasībām noformējami valsts valodā.

(3) Valsts un pašvaldību iestāžu, tiesu un tiesu sistēmai piederīgo iestāžu, valsts un pašvaldību uzņēmumu, kā arī uzņēmējsabiedrību, kurās lielākā kapitāla daļa pieder valstij vai pašvaldībai, zīmogu un spiedogu teksti, kā arī veidlapu teksti veidojami tikai valsts valodā, izņemot šā panta ceturtajā daļā noteiktos gadījumus. Šis noteikums attiecināms arī uz privātām iestādēm, organizācijām, uzņēmumiem (uzņēmējsabiedrībām), kā arī pašnodarbinātajām personām, kuras, pamatojoties uz likumu vai citu normatīvo aktu, veic noteiktas publiskas funkcijas, ja zīmogu, spiedogu vai veidlapu lietošana saistīta ar attiecīgo funkciju izpildi.

(4) Ministru kabinets nosaka gadījumus, kad šā panta trešajā daļā minētās institūcijas un personas, veidojot un lietojot zīmogus, spiedogus un veidlapas, līdztekus valsts valodai var lietot arī svešvalodas.

(5) Ja līdztekus valsts valodai zīmogu, spiedogu un veidlapu tekstos lietota arī svešvaloda, tekstam valsts valodā ierādāma galvenā vieta, un formas vai satura ziņā tas nedrīkst būt mazāks vai šaurāks par tekstu svešvalodā.

21.pants. (1) Valsts un pašvaldību iestāžu, tiesu un tiesu sistēmai piederīgo iestāžu, valsts un pašvaldību uzņēmumu, kā arī uzņēmējsabiedrību, kurās lielākā kapitāla daļa pieder valstij vai pašvaldībai, sabiedrības informēšanai paredzētā informācija sniedzama tikai valsts valodā, izņemot šā panta piektajā daļā noteiktos gadījumus. Šis noteikums attiecināms arī uz privātām iestādēm, organizācijām, uzņēmumiem (uzņēmējsabiedrībām), kā arī pašnodarbinātajām personām, kuras, pamatojoties uz likumu vai citu normatīvo aktu, veic noteiktas publiskas funkcijas, ja informācijas sniegšana saistīta ar attiecīgo funkciju izpildi.

(2) Latvijā ražoto preču etiķetēs un marķējumā ietvertajai informācijai, lietošanas instrukcijām, uzrakstiem uz saražotās produkcijas, tās iesaiņojuma vai konteinera jābūt valsts valodā. Ja līdztekus valsts valodai lietota arī svešvaloda, tekstam valsts valodā ierādāma galvenā vieta, un formas vai satura ziņā tas nedrīkst būt mazāks vai šaurāks par tekstu svešvalodā. Šie noteikumi neattiecas uz eksportam paredzētajām precēm.

(3) Ikvienai importētai precei, kuras marķējumā, lietošanas instrukcijā, garantijas dokumentos vai tehniskajā pasē ietvertā informācija ir svešvalodā, pievienojams šīs informācijas tulkojums valsts valodā.

(4) Uzrakstos, izkārtnēs, afišās, plakātos, paziņojumos vai citos ziņojumos ietvertā informācija, ja tā skar likumīgas sabiedriskās intereses un paredzēta sabiedrības informēšanai sabiedrībai pieejamās vietās, sniedzama valsts valodā, izņemot šā panta piektajā daļā noteiktos gadījumus.

(5) Ievērojot šā likuma mērķi un šā likuma 2.pantā ietverto valodas lietošanas pamatprincipu, Ministru kabinets nosaka gadījumus, kad sabiedrības informēšanai paredzētajā sabiedrībai pieejamās vietās sniegtajā informācijā līdztekus valsts valodai pieļaujama svešvalodas lietošana.

(6) Ministru kabinets nosaka arī gadījumus, kad šā panta pirmajā daļā minētās institūcijas un personas var sniegt informāciju svešvalodā, kā arī valodu lietošanas kārtību šā panta pirmajā, otrajā, trešajā un ceturtajā daļā paredzētajā informācijā.

(7) Ja līdztekus valsts valodai informācijā lietota arī svešvaloda, tekstam valsts valodā ierādāma galvenā vieta, un formas vai satura ziņā tas nedrīkst būt mazāks vai šaurāks par tekstu svešvalodā.

23.pants. (1) Oficiālajā saziņā latviešu valoda lietojama, ievērojot spēkā esošās literārās valodas normas.

(2) Latviešu literārās valodas normas kodificē Valsts valodas centra Latviešu valodas ekspertu komisija.

(3) Latviešu valodas ekspertu komisijas nolikumu un latviešu literārās valodas normas apstiprina Ministru kabinets.

1. Likums stājas spēkā 2000.gada 1.septembrī.

2. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē Latvijas Republikas Valodu likums (Latvijas PSR Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1989, 20.nr.).

3. Ministru kabinets līdz 2000.gada 1.septembrim pieņem šajā likumā minētos normatīvos aktus un apstiprina Latviešu valodas ekspertu komisijas un Terminoloģijas komisijas nolikumus.

Likums Saeimā pieņemts 1999.gada 9.decembrī.

Valsts prezidente V.Vīķe-Freiberga

Rīgā 1999.gada 21.decembrī

# data[].attributes.attachment_link.description
Saeima ir pieņēmusi un Valstsprezidents izsludina šādu likumu: 1.pants. Šā likuma mērķis ir nodrošināt: 1) latviešu valodas saglabāšanu, aizsardzību un attīstību; 2) latviešu tautas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanu; 3) tiesības brīvi lietot latviešu valodu jebkurā dzīves jomā visā Latvijas teritorijā; 4) mazākumtautību pārstāvju iekļaušanos Latvijas sabiedrībā, ievērojot viņu tiesības lietot dzimto valodu vai citas valodas; 5) latviešu valodas ietekmes palielināšanu Latvijas kultūrvidē, veicinot ātrāku sabiedrības integrāciju.

# data[].attributes.body
Salīdzini latviešu procentuālo attiecību ar 1897.gadu!