# data[].attributes.headline
גדוד 577 - ספר שהוציאו לזכרו

# data[].attributes.subject
גדוד 577 - ספר שהוציאו לזכרו

# data[].attributes.body
אוהבים אותך איש יקר, מפקד מוערך וחבר נפלא!

# data[].attributes.attachment_link.title
יובל פלג - לזכרו

# data[].attributes.headline
מועדון פו"מ אלון - 

# data[].attributes.subject
מועדון פו"מ אלון - 

# data[].attributes.body
ספרי הצבא והמורשת של יובל, מוצגים החל מהיום במועדון פו"מ אלון לטובת דורות המפקדים הבאים.
תודה לדודי קמחי על הכל

# data[].attributes.body
את יובל לא הכרתי לצערי באופן אישי. גם לא את משפחתו אצילת הנפש, עד שנתקלתי בפוסט בפייסבוק של הבת יעל על החלטתם לתרום את ספריו והזמנתם הפתוחה לזרים גמורים, להגיע ולאסוף. הואיל וכבר שנים רבות שחיפשתי זוג ספרים מסוים ללא הצלחה, ובלי לתלות בכך הרבה תקוות, פניתי במייל לגתית ושאלתי אם הם בנמצא. והם היו! מדהים לכשעצמו. המשכנו מעט להתכתב על מנת לתאם את איסופם כאשר גתית מציעה בטובה שתשלח בדואר, הואיל ואני גר רחוק. עכשיו כבר הבנתי עם מי יש לי עסק ובינתיים גם מצאתי בסקרנותי פרטים על נסיבות המסירה והתוודעתי לסיפורו של יובל ולמקרה הטרגי. כך, בערב שישי אחד, הגעתי לגתית ואספתי ביראת כבוד את הספרים שהשאירה לי בטובה בחצר. כשהגעתי הביתה, בדף הראשון היה הברקוד לאתר על יובל, ומצאתי עצמי שוקע בקורותיו ומוצא אין ספור קווים מאפיינים דומים בינינו.
בשבילי זו היתה זכות גדולה להתוודע ליובל, לפועלו ולמשפחתו האצילה, וזכות גדולה לא פחות לאפשר לספרים להמשיך ולהזכיר את יובל ופועלו ולספר את סיפורו באמצעותי.
תודה שוב לגתית ולילדים.
אריק כ.

# data[].attributes.headline
כאן ועכשיו (יולי 2021)

# data[].attributes.subject
כאן ועכשיו (יולי 2021)

# data[].attributes.body
אני בדרך חזרה מהבית שלך. לקחתי כמה ספרים ואני חייבת להתנצל כי יכול להיות שפירקתי את הסדרה של גרן. אבל זה רק בשביל להשלים אותה אצלי אז תשתדל להתגבר על זה. ואני חושבת לעצמי (עדיין בדרך)  איזה הזוי זה שאתה לא כאן, שאתה "אינך" וזה פשוט לא הגיוני. ואז ממלאת אותי הרגשה ברורה (ולא פעם ראשונה), שאתה בעצם ישנך מאד (כן, "ישנך") כי אני פשוט מרגישה אותך סביבי, סביבנו, נוכח כלכך וכך זה כל פעם שחולפת מחשבה או זיכרון שקשור בך (ויש לא מעט כאלה). ואני גם יכולה לשמוע אותך "יורד עלי' רק בגלל שקצת הייתי רגשנית ומטופשת אבל זה קורה, וביננו, מה תעשה לי?! (אימוג'י של מוציאה לשון). ותתגבר על גרן, זה למטרה טובה (אימוג'י של קריצה ונשיקה באויר)

# data[].attributes.headline
הזכרונות שלי מיובל, טיול אתגרי 2014

# data[].attributes.subject
הזכרונות שלי מיובל, טיול אתגרי 2014

# data[].attributes.attachment_link.title
מאופק פאזואלו

# data[].attributes.body
את יובל היכרתי בחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע. מדריך צעיר מוכשר ששמו כבר היה בקרב הקבוצות כולן. כמה שנים אחר כך הזדמנתי לעבוד איתו: הוא כבר היה 'וותיק' בקמ"ט ארכיאולוגיה כשאני הצטרפתי לקבוצה המיוחדת של האנשים שעבדה שם כפקח למניעת שוד עתיקות. למרות היותו ארכיאולוג חופר הוא הצטרף ללא מעט פעילויות נגד שודדים ותרם מן הידע האדיר שלו וההיכרות האינטימית שלו עם השטח ועם קרקע בכלל. בין לבין הקפה זרם כמו מים והבדיחות שצפו כנהר - יובל היה אחד האנשים המצחיקים והחייכניים ביותר שפגשתי.

ממש בימים אלו, כשגיתית פיזרה חלק מאוסף הספרים העצום של יובל, אני זכיתי לקבל כמה מהם שבתחום עיסוקי, אבל לשוב ולהיחשף למגוון הרחב של תחומי העניין של האיש והאדם, שלולא היה נקטף בדמי ימיו, לבטח היה חוצב את שמו בקיר הארכיאולוגים הבכירים של מדינת ישראל - ובכלל בחברה הישראלית.

יהי זכרו ברוך.
דביר סורמלו