# data[].attributes.attachment_caption
אוהבת לטייל בטבע ובערים עתיקות. עוסקת בכתיבת סיפורי חיים.

# data[].attributes.attachment_link.title
איזה אושר להיכנס ליער ולמצוא פירות מלוא חופניים.

# data[].attributes.headline
בר הרשקוביץ 

# data[].attributes.subject
בר הרשקוביץ 

# data[].attributes.body
הי,
אני בר, עוד רגע בת 44 ובכל שנותיי הבוגרות אני עובדת באותו מקום עבודה (ליתר דיוק, מאז גיל 19).
אמנם החלפתי תפקידים ועסקתי בנושאים שונים ומגוונים, אך בסופו של דבר, זו תמיד אותה המסגרת.
בכל שנות חיי יש תחום אחד שמלווה אותי ומסב לי הנאה ועניין ומרחיב את אופקיי. אלה הקריאה והעיסוק במלים.
לימודי העריכה הלשונית הם משאלה שמתגשמת לאחר שנים רבות של המתנה והם הדרך שלי לצאת מחוץ למסגרת בה אני נמצאת ולפרוש כנפיים למחוזות חדשים.
משפט שמלווה אותי שנים רבות הוא
but the fool on the hill sees the sun going down and the eyes in his head see the world spinning round
ואני לוקחת אותו איתי כדי להזכיר לי שדעה קדומה ורושם ראשוני אינם מה שהאדם נושא עימו.

# data[].attributes.body
הי לכם!
אני חדוה, נשואה באושר לאלון, אמא לשישה ילדים שמחים ואהובים (16-6). נולדתי וגדלתי בקיבוץ וחייתי בו כל חיי. אוהבת ומחוברת לטבע, לחקלאות, לבעלי החיים ולפשטות שמאפיינים את חיי הקיבוץ (לכן ייבאתי את אלון מתל-אביב עד הצפון הרחוק:).
במקצועי אני מנהלת משאבי אנוש. עם הזמן בעבודה, שמתי לב שאני מקבלת פידבקים חיוביים על הניסוחים שלי (נוהלים, מכתבים, הסכמים, ברכות לחגים, פרסומים לכלל הארגון ועוד), והסתבר לי שמה שאני עושה בשמחה ובקלות יחסית, לאחרים זה כנראה פחות.. ולאט לאט התחילו גם לשלוח לי טקסטים לעריכה :)
האמת, שאף פעם לא חשבתי על תחום העריכה כמקצוע, ולא אהבתי בכלל את שיעורי לשון בבית הספר עם הכל הכללים האלה.. אבל לקרוא ולכתוב תמיד אהבתי (מגמת ספרות אימפריה!). ורק לפני חצי שנה, אחרי התלבטות ארוכה מה אני רוצה ללמוד, תוך כדי קריאת ספר פתאום נחתה עליי ההבנה שזה מה שאני רוצה לעשות, למחרת נרשמתי ללמודים והנה אני כאן.
כבר סקרנית ללמוד על כתיבת תוכן שיווקי.. אז נתראה!

# data[].attributes.headline
היי, אני תמר :)

# data[].attributes.subject
היי, אני תמר :)

# data[].attributes.body
אופטימית חסרת תקנה, עם דרייב חסר מעצורים ויצירתיות חסרת גבול.
חובבת היסטוריה (לא כולם מושלמים), תולעת ספרים, גרופי של אלתרמן וחיה את חיי על פי המשפט שאין הר גבוה מידי.
בת 49, גרושה ואמא לארבעה 😊

# data[].attributes.headline
מיסלון נג'מי 

# data[].attributes.subject
מיסלון נג'מי 

# data[].attributes.body
שמי מיסלון נג'מי בת 30 ,מומחית ללקויות למידה , אמא לשניים סמי (6) ואלהאם (9)
גדלתי בעיר עכו ההיסטורית שאני מתגוררת בה עד היום .
בילדותי למדתי כשנתיים בגן רקפת השייך לחינוך הממלכתי , למגזר היהודי .
בגן נחשפתי למורשת היהודית והישראלית ולכל המנהגים , החגים והשירים ; ושם התחילה לצמוח בי האהבה לשפה העברית .
לשמחתי הרבה גם ילדיי משולבים במסגרות חינוך במגזר היהודי , והעברית שבפיהם קולחת וטבעית .
אני בוגרת תואר ראשון ותואר שני בחינוך ולקויות למידה , בנוסף לומדת שני מסלולים במקביל , אבחון דידקטי ועריכה לשונית .
כיום אני עוסקת בדבר הכי נפלא שתמיד אהבתי " השפה העברית " , אני מלמדת ילדים ונוער עברית מדוברת וגם קריאה וכתיבה .
עוד עליי :
מציירת בשמן כתחביב מילדות .
אוהבת לטייל בעולם ולהכיר אנשים חדשים
אני חושבת שאני כמו פיטר בן בארץ לעולם לא , לעולם לא רוצה לגדול .
לאחר מצוקות אישיות שלא האמנתי שאוכל לצלוח אותם , יש שירה שחרוטה לי עמוק בלב :

פרפר בן יום שאל פרפר בן יומיים עד איזה גובה עפות הכנפיים? ענה פרפר בן יומיים לפרפר בן יום: גובה הכנפיים הוא גובה החלום. גובה החלום / שלומית כהן אסיף

שתמיד נמשיך לחלום , להגשים ולהצליח❤

# data[].attributes.attachment_caption
פיקניק זוגי בטיילת לואי על רקע מפרץ חיפה, 29.12.21

# data[].attributes.headline
היי. אני רונית ארבל :-)

# data[].attributes.subject
היי. אני רונית ארבל :-)

# data[].attributes.body
אני חיפאית (אפילו גאה), נשואה לעודד ואימא של מאיה (9) ומאור (5).
אני קוראת וכותבת מגיל צעיר (מאוד), כך שהחיבור לשפה והשימוש בה היו מאוד טבעיים לי. יש לי אבא "לשונודניק" (רק מתיימר), וכנראה בזכותו אני נושמת ואוהבת את השפה העברית ואת חוקי הלשון שבבסיסה (היום אני כבר מתקנת את השגיאות שלו. בטח הוא מתחרט על כל השנים שבהן הקפיד איתי על ההבדל בין "טוב" לבין "היטב" 🤣). בכיתה י', שבה נבחנתי בבחינת הבגרות בלשון, הייתי אחת התלמידות המוצלחות בכיתה באופן כללי (אולי רק בעיניים שלי, אבל הייתי מוצלחת אפילו בהשוואה לעצמי), רק בזכות האהבה למקצוע שנחשב לעיקרי באותה השנה.

למרות הפרעת קשב קשה (אין לכם מושג כמה זמן לוקח לי לכתוב את הטקסט הזה, וכמה דברים יש לי ברקע), הצלחתי לסיים BA בפסיכולוגיה, אפילו בציונים סבירים (תודה לאל על מסלול חד חוגי וקורסים כלליים קלילים), ופניתי ללימודים ולעבודה בטיפול רגשי שנעזר בבעלי חיים. עזבתי את התחום אחרי כמה שנים, ו"חיפשתי את עצמי", עד שיום אחד, בספטמבר 2019, פוסט בפייסבוק עם הצעת עבודה כ"שוליה" תפס את העיניים ואת הלב שלי. מאז אני מרגישה שאני יושבת בכיסא הכי נכון לי.

בחרתי בתמונה הזו מיום ההולדת ה-40 שלי, מתוך מחשבה על הקהל. כל התלמידים בכיתה שלנו כבר מכירים את הילדים שלי, אבל לא מכירים את בעלי, עודד. חשבתי שמגיעה גם לו במה, בזכות המקום והתפקיד שלו בחיים שלי.

התמונה הזו סימבולית מבחינה נוספת בהצגה העצמית שלי, מפני שבזמן האחרון (כנראה סביב חשבון נפש אישי ומקצועי שמגיע עם הגיל) אני מקבלת שוב ושוב הוכחות לכך שצריך לאמץ גמישות מחשבתית ושפתית, כדי לגעת בקהל שאליו פונים. זה נכון בכל מפגש, אבל בוודאי בשיווק.
העיסוק העיקרי שלי הוא כתיבת תוכן שיווקי ועריכת טקסטים, ואין יותר Know your audience מזה. בזמן האחרון, כדי להצליח בעבודה, התגמשתי וחטאתי באופן מודע לשפה העברית, אחרי שנים שבהן הייתי קנאית לה. אני מודה, במבט לאחור (ופנימה), הפנאטיות הזו הייתה פעם בעוכריי (הנה דוגמה - מותר לי להגיד "בעוכריי" בפורום הזה, וזו לא תיחשב התנשאות. בפורום אחר אולי הייתי בוחרת בניסוח אחר, כנראה בסלנג, שמערב מפגש כואב בין שיניים לבין ישבן), וכנראה גרמה לאנשים לחוש חוסר נוחות לידי.

הגעתי ללימודי עריכת לשון כשהבנתי שזה הערך המוסף שאני מביאה איתי אל המקצוע. אני מבצעת משימות עריכה מתוך תשוקה ואהבה אמיתית, ממש כמו צורף או יהלומן שמלטש את חומר הגלם שמולו למוצר הנשגב ביותר, שכולם היו רוצים.

אני יודעת שחפרתי, אבל לפעמים צריך לכרות יהלומים לפני שמלטשים אותם 😉.

# data[].attributes.body
אני קרינה, אמא לשני צוציקים מתוקים, עובדת בתחום הלוגיסטיקה והשילוח הבינלאומי (בפוטנציה להסבה...), גרה בכפר ורדים ונשואה לאיש חמוד שדואג לי לקפה בזמן השיעור 😁.

בזמני החופשי אני קוראת ספרים (כ-4 בשבוע), לומדת קרב מגע והגנה עצמית, ולומדת דרך היוטיוב לעשות דברים שנראים לי פשוטים (לק ג'ל זה ממש ריפוי בעיסוק).

זהו  על קצה המזלג :) נתראה ביום רביעי.

# data[].attributes.headline
שלום לכולם,אני אידית מן

# data[].attributes.subject
שלום לכולם,אני אידית מן

# data[].attributes.body
הבקשה להעלות בפאדלט הצגה עצמית תפסה אותי בהיותי בפראג, בגן ציבורי ובו עצי מגנוליה מרהיבים, אחרי קפה ועוגה ובעיקר בחברת אנשים נחמדים ויקרים לליבי...זו תמצית אהבותיי: קולינריה, נופים וטיולים בעולם והכי הכי...אנשים מדהימים בהם זכיתי לאורך חיי המקצועיים והאישיים. מאחלת לכולם חג שמח ושולחת לכם שיר (איך לא..? משורר וסופר ארגנטינאי  JORGE LUIS BORGES)- בעיניי מילים שהן מוטו לחיים.
"אילו הייתי חיי את חיי מחדש ,

הייתי עושה הרבה יותר שגיאות ,

הייתי מנסה לא להיות כל כך מושלם .

הייתי שוכב על הגב קצת יותר והייתי משתטה לעיתים יותר מזומנות.

אני מכיר רק מעט דברים שהייתי לוקח ברצינות.

הייתי קצת יותר משוגע ובהחלט הייתי משתדל להיות פחות הגיוני .

הייתי לוקח סיכונים רבים יותר וטיולים רבים יותר.

הייתי מטפס על יותר הרים , הייתי שוחה ביותר נחלים , הייתי מתבונן ביותר שקיעות ,

הייתי שורף יותר דלק והייתי אוכל יותר גלידה ופחות קיטניות.

היו לי יותר בעיות ממשיות ופחות בעיות דמיוניות.

90% מהדברים להם אנו דואגים , אינם קורים בדרך כלל .

אתה רואה?

הייתי אחד מהאנשים האלה שחיי באופן שפוי ורגיש , שעה אחר שעה , יום אחר יום ,

אין זאת אומרת שלא היו לי רגעים מיוחדים, אבל ,,,,

אילו יכולתי לעשות הכל מחדש , היו לי הרבה יותר רגעים כאלה.

למעשה , הייתי מנסה שיהיו לי רק רגעים נהדרים , אחד אחרי השני.

זאת , במקום לחיות את חיי כל כך הרבה שנים מראש,

הייתי אחד מהאנשים שמעולם לא הלכו לשום מקום , ללא מדחום, ללא בקבוק חם , וללא מעיל.

אילו הייתי יכול לעשות הכל מחדש, הייתי מטייל ביתר קלילות ,

הייתי מתחיל ללכת יחף מוקדם יותר באביב והייתי נשאר כך כמעט עד סוף הסתיו.

כן, גם הייתי משחק הרבה יותר כדורגל ,

לא הייתי מתעקש שיהיו לי כל כך הרבה ציונים טובים ,

ומתכנן לעצמי כזאת קרירה,

הייתי עושה מה שהיה יוצא.

הייתי מריח הרבה יותר פרחים ,

הייתי מחבק הרבה יותר ילדים,

והייתי אומר להרבה יותר אנשים , שאני אוהב אותם.

כל זאת –אילו יכולתי לחיות את כל חיי מחדש. ".

# data[].attributes.body
פה אפשר להעלות תמונה שלכם וכמה מילים עליכם

# data[].attributes.headline
היי אני מיכל אברמוביץ

# data[].attributes.subject
היי אני מיכל אברמוביץ

# data[].attributes.body
היי, אני מיכל אברמוביץ

אימא חיפאית שכותבת תוכן למותגים בינלאומיים; תמיד חלמתי להתפרנס מכתיבה, אבל חששתי שזה תחום מוצף ותחרותי מדי.

ב-4 שנות עצמאות, שבהן העסק שלי ממשיך לגדול ומצליח לעבוד עם המותגים הגדולים במשק, גיליתי שהדרישה לתוכן וסטוריטלינג גדולה, ושההצלחה אכן מתחילה בתוכן.

אני מתרגשת להיפגש ולהשתתף בקורס כמרצה אורחת, במיוחד כבוגרת אוניברסיטת חיפה.