# data[].attributes.body
Ocean man, take me by the hand, lead me to the land
That you understand
Ocean man, the voyage to the corner of the globe
Is a real trip
Ocean man, the crust of a tan man embibed by the sand
Soaking up the thirst of the land

Ocean man, can you see through the wonder of amazement
At the oberman
Ocean man, the crust is elusive when it casts forth
To the childlike man
Ocean man, the sequence of a life form braised in the sand,
Soaking up the thirst of the land

Ocean man...

Ocean man...

Ocean man...

# data[].attributes.body
Jag ser morgondimman lätta. Jag hör några fåglar kvittra. Det är kallt och luktar så som vinter gör. Kallt och blött, det sticker i näsan när man andas in. Vid busshållsplatsen sitter en mamma med sitt barn och tre jämnåriga vänner. En lillebror. Småprat. Mamman skojar med sitt barn. Barnet säger roliga ord, blir blyg och gömmer sig bakom mamman. Alla känns trötta. Måndagmorgon. Ångest. Några bilar kör förbi, men det är knappt någon trafik så här tidigt. Bussen är sen. Kollar klockan. Så här sen har den inte varit på länge. Det är kallt. Alla trädens löv har nästan fallit till marken. Höstens färger har tagit över. Snart kommer vintern, det känns. Ser havet, hur annourlunda det såg ut för några veckor sedan, varmt och stilla. Nu blåser det och höga vågor slår in mot stranden. Vattnet är mörkt, nästan svart. Till sist kommer bussen och värmen inne i bussen väntar. Alla kliver in och vi far iväg mot skolan.

# data[].attributes.headline
Tiden rinner iväg, ser min bror springa. “Vi blir sena, vi hinner inte!!!”. Dimman ligger tung, morgonbriset svaler min kind. Springer genom byn, hör trafiken och möts av ett väntande. Ett långt väntande på en försening. Ångestens ansikte möter mig, denna måndagsmorgon. Ångesten från helgen talar. Tiden rinner iväg och väntan fortsätter. Ett barn skäms av vår närvaro. Bilar rusar förbi men ingen buss i sikte. Ångesten är kvar och ligger lika tjock som dimman. “Jag vill tillbaka till sängen” hörs av vännen bredvid mig. I busskuren sitter folk stirrande på sina apparater i ett försök att fly måndagen. Väntandet avslutas, ett brummande hörs. In i värmen vi går, möts av blickar från folk som känner likadant. Tiden fortsätter rinna, väntandet avslutas.

# data[].attributes.subject
Tiden rinner iväg, ser min bror springa. “Vi blir sena, vi hinner inte!!!”. Dimman ligger tung, morgonbriset svaler min kind. Springer genom byn, hör trafiken och möts av ett väntande. Ett långt väntande på en försening. Ångestens ansikte möter mig, denna måndagsmorgon. Ångesten från helgen talar. Tiden rinner iväg och väntan fortsätter. Ett barn skäms av vår närvaro. Bilar rusar förbi men ingen buss i sikte. Ångesten är kvar och ligger lika tjock som dimman. “Jag vill tillbaka till sängen” hörs av vännen bredvid mig. I busskuren sitter folk stirrande på sina apparater i ett försök att fly måndagen. Väntandet avslutas, ett brummande hörs. In i värmen vi går, möts av blickar från folk som känner likadant. Tiden fortsätter rinna, väntandet avslutas.

# data[].attributes.headline
Ståendes i det ruggiga blöta höstvärdet lyssnande på ljudet av bilar och blåst. Bussen närmar sig mig men saktar inte in, ser hur den kör förbi och lämnar efter sig argsinta individer i busskuren. Vi tittar på varandra, irritation och stress över skola och arbete börjar smått surra. Stoppade in mina kalla händer i mina varma fickor, tar upp luvan på jackan för att skydda från morgonregnet, pluggar in mina hörlurar och börjar snabbt gå hem igen. Takten i musiken blir nu min nya rytm och låser ute mig från verkligheten. Hoppar in i en varm bil och möts av mysigt småprat, en snabb bortflykt från den tragiken som växer sig ur vädret. När en sedan öppnar bildörren slår detta snabbt. Jag knyter till min halsduk och pluggar återigen in mina lurar för att gå in och invänta kommande lektion. Prat och skratt tränger sig igenom mina lurar, jag känner irritationen. 

# data[].attributes.subject
Ståendes i det ruggiga blöta höstvärdet lyssnande på ljudet av bilar och blåst. Bussen närmar sig mig men saktar inte in, ser hur den kör förbi och lämnar efter sig argsinta individer i busskuren. Vi tittar på varandra, irritation och stress över skola och arbete börjar smått surra. Stoppade in mina kalla händer i mina varma fickor, tar upp luvan på jackan för att skydda från morgonregnet, pluggar in mina hörlurar och börjar snabbt gå hem igen. Takten i musiken blir nu min nya rytm och låser ute mig från verkligheten. Hoppar in i en varm bil och möts av mysigt småprat, en snabb bortflykt från den tragiken som växer sig ur vädret. När en sedan öppnar bildörren slår detta snabbt. Jag knyter till min halsduk och pluggar återigen in mina lurar för att gå in och invänta kommande lektion. Prat och skratt tränger sig igenom mina lurar, jag känner irritationen. 

# data[].attributes.body
jag möts av doften av rök, det tar mig till en välkänd plats. Min skola

# data[].attributes.body
AXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXeAXe

# data[].attributes.body
Just nu hörs lite småsnack men mest klick, klick, klick, klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick,klick, klick, klick från datorerna. Vi avslutar med lite Trumf i bordet!

# data[].attributes.headline
Tar ett djupt andetag av den friska luften, går förbi en nyfiken hund och sedan blir jag dragningskraften. Tar ett andetag av matluften, korvlukten. 

# data[].attributes.subject
Tar ett djupt andetag av den friska luften, går förbi en nyfiken hund och sedan blir jag dragningskraften. Tar ett andetag av matluften, korvlukten. 

# data[].attributes.body
Kallt och mörkt.

# data[].attributes.body
Det luktar svett, kanske är det jag, kanske inte

# data[].attributes.body
Bussen jag steg på axe jag kände då. Bussen jag steg av möttes fukt och kyla samt ett fult ansikte.

# data[].attributes.body
Det var kallt, jag satt mig på cykeln och började cykla mot hamnen med punka på cykeln och musik i lurarna. Det var en skön morgon.

# data[].attributes.body
Satt på bussen med musik i öronen. Såg en man cykla förbi utanför medan en tjej hoppade på. Jag hoppade av bussen och möttes av en kall vind och blev förkyld.

# data[].attributes.body
Blåst och kallt när jag låste dörren med den tunga nyckelknippan. Träningsvärken brände i mina ben när nedförsbacken långsamt kom närmare. En hård sömnlös natt låg bakom mig. Några sekunder senare pumpade musiken i mina öron för att lugna min ångest. Måndag är verkligen hemskt. Röken jag blåste ut ur min mun lugnade mig, men egentligen är det nog nikotinet efter en lång natt. En bil med bara en fungerande lykta körde förbi mig. Irritationen brände till i mig över ansvarslösheten. Kanske kvinnan skulle fixa det, kanske hon inte brydde sig. Bussen var varm och skön. Det var inte så mycket folk. Tack och lov. Snart är dagen slut. Nej, den har inte ens börjat. Behöver koffein.

# data[].attributes.body
Med riktning och mål med min färd,  går mot mitt öde.  Långsammare blir varje steg när jag möter när jag möter mina betygsteg. Jag befinner mig i kretsen där jag är tvungen att se människor jag inte vill se. Inkompetenta varelser som inte har en tanke fri. Eftersom människor vill hellre förbättra varandra än sig själva. För dom som inte kan ljuga vet inte sanningen

# data[].attributes.body
Jag bussen steg av och möttes av en klapp av vindens mjuka tag. Det är inte kallt bara svalt. Doften av rök från mina kära vänner tog mig till en välkänd plats. Min skola. Mitt liv. Jag nynnar tyst på den vackra melodi som bosatt sig i mitt huvud. Jag hör ljud  som ingen annan hör. Min melodi.

# data[].attributes.body
Vinkade till mig granne han svarade med ett vänligt nick, jag vet inte vad han heter men han gillar kläder. Fula blå nikes och äcklig new york yanke jacka, han försöker för mycket. Barnklass på bussen gav mig cancer.

# data[].attributes.body
Bomarnas klockor ringer! Trumf i bordet! Spring mot tågstationen! En 40 årig dam tränger sig, tig kärring! Tur att jag hann. Kan jag få komma förbi eller ska du bara stå här och bunka? Nej, gå förbi! Dörren till tystkupé går aldrig upp minsann. Ursäkta,  hur fäller jag ner det här bordet? Tig gubbjävel, det här är tystkupé minsann!!! Tåget närmar sig nu slutstationen, tåget kör inte vidare. Nästa Simrishamn. Varför går inte dörrjäveln upp då? Tågpersonal till dörr 1. Jo hur ska folk annars ta sig ut. Sluta tut busschaffuersjävel. Gud i helvette! God morgon Marit. Tig kärring!

# data[].attributes.headline
Tappade datorn i trappan medan Glee spelades på Netflix. Ble arg som fan. Cyklade till stationen, luktade äckligt för stationen är äcklig. Blev arg för jag trillade med biken. 

# data[].attributes.subject
Tappade datorn i trappan medan Glee spelades på Netflix. Ble arg som fan. Cyklade till stationen, luktade äckligt för stationen är äcklig. Blev arg för jag trillade med biken. 

# data[].attributes.body
det blåste
bildörren small
soppåsen glömde jag
det duggade
vi åker
tänker på filmen vi såg igår,  jävla gubbar
tittar på husen, grannar
färden är behaglig
en cyklist cyklar
cyklisten visar inte vart den ska
föraren blir arg
vi svänger vänster hon svänger höger
oj, vi kände henne
jag kom på, vi börjar inte på valfisken utan på marint
vi kör dit
puss å hej
en bil parkerar
bilens ljus är fortfarande på och föraren går
hon har en kaffemugg
uä
är det smart?
bra att ha?
hon ska på någon utbildning
ska man ha kaffemugg med?
typiskt
sitta och studera
som en student
få student feeling
nej, klyschigt.
äre öppet?
godmorgon
är hon en budbärare?
antagligen.
dörren stängs
dörren öppnas
ska jag gå in?
jag väntar
är det något extrapass nu på morgonen?
nej
ok, går väl in då
hejhej, måste hälsa
innan verkade hon så mån om det.
är nästan ensam
hejhej,
ska jag förhöra dig?
okej
biologi
........

# data[].attributes.body
Gick ut till bilen, mötte

# data[].attributes.body
Hörde musik medan vinden blåste i mitt hår och påminde mig om att

# data[].attributes.body
Trumf i bordet! Mobilen tjuter.
-tig mobilfan.
Jag går upp, ställer mig i duschen, tappar tvålen och brister ut i ilska; jag tror fan är lös. Jag kliver ur, torkar mig med handduken som hängde på torktumlaren och som sedan åter skulle hängas på sin plats.
Mor min tjuter från nedervåningen;
-Hejdå
Jag svara inte.
Jag går ner, sätter spisen på 5 och knäcker i ett par egg i stekpannan. Det luktar ljuvligt likt en sångnymfs röst ackompanjerat av en violin.

# data[].attributes.body
Ångestmörker
"People are strange"
Ignorans...
En karaktärslös busschaufför som inte möter min blick.
Små ovetande barn som stirrar för länge.
Det ljusnar utan någon värme.
Behöver kaffe. Behöver sova. Undviker ögon, folk, allmän kontakt med något mänskligt.
Oroar mig över en obetydlig snap... Eller kanske en alldeles för betydlig.

# data[].attributes.body
Trumf i bordet! Larmet går - tig käring! Jag går upp. Hämtar handduken, stimulerar mina ljuva armhålsnerver med en gammal hederlig raggardusch. Äter frugakost av hemmabränt och rutten misshandlad sill. Gott. Tar hästen och vagnen ner till hållplatsen. Luktar skit och bajs och mög, som det brukar! Hästen är sen som vanligt. Jag faller ner, har drabbats av böldpest likt hela min familj som består av döda getter. Vilken tid vi lever i! Jag lägger en 1700-tals kabel mitt på bussen, det är okej, alla andra gör det samtidigt. Jag anländer till min skola som består av en mur av gödsel och bölder.

# data[].attributes.body
Gick ut till bilen, mötte min pappa. Kände blåsten och kylan. Hörde bilarna från den stora vägen. Satte mig i förarsätet, ställde in sätet och speglarna. Såg min granne med sin hund. Körde genom byn. Såg tåget köra förbi. Kom ut ur byn och körde fortare, såg att hastighetsgränsen var 90km/h. Svängde av den stora vägen in på en mindre grusväg. Hörde tågbommarna gå ner, stannade bilen och såg tåget köra förbi. Startade igen och fortsatte längs grusvägen och såg flertalet större gårdar,. Kom fram till en korsning med skymd sikt. Krypkörde igenom och såg ingen bil, körde vidare till nästa korsning och fortsatte upp för en backe. Mötte flertalet lastbilar och kände hur en bil bakom blev irriterad av mitt hastighetsval. Hörde och såg hur den aggressivt körde om. Kom fram till en mindre by, körde ännu långsammare förbi en stackars förvirrad äldre dam på cykel. Kom ut ur byn igen, ökade hastigheten igen, hörde motorn börja rusa. Växlade upp och såg en snäv kurva. Växlade ner igen och nådde en ny by. Såg ett övergångsställe, saktade ner igen och kom in till staden.

# data[].attributes.body
musik i hörlurar

# data[].attributes.body
Bilarnas motorer. Mörka moln, kylig vind. Människor på väg till arbete. Lastbilar som tutar. Suck. Otålighet, ångest och trötthet bland alla människor jag möter. Frisk luft. Stressade människor vid stationen. Nere vid hamnen kunde jag se de kalla mörka böljorna slå mot vågbrytarna. Doften av sur strömming nere vid hamnen.

# data[].attributes.body
En mörk himmel,  en kyla som gjorde mina kinder alldeles röda. På väg ner mot hamnen såg jag alla billister till galningar. Jag möttes av ett leende på vägen ner och detta gjorde att min dag startade på bästa sätt. Blicken mot det rysligt kalla havet fick mig att rysa, tur jag satt i en varm bil som nu värmt upp mina kinder. Tack vare min privata taxi till far.

# data[].attributes.body
Går ut till min cykel och ser på sadlen. Lite blöt. Cyklade ner mot hamnen på dem irriterande kullerstenarna. Händerna blev is kalla och öronen likaså. Kände vinden i håret. Min tunga väska tyngde ner min axel. Men jag hade inte mycket tid till att tänka på det. Brått hade jag, lektionen började snart. Det hade inte blivigt riktigt ljust än. Bilar både bakom och framför mig. Folk som gick sina morgonpromenader med sina hundar på gångvägen   Tillslut var jag nästan framme, får blicken ner mot det mörka havet och anar hur kallt det är. Inte långt kvar tills lektionen börjar och jag har en uppförsbacke kvar. Cyklade upp och tillslut var jag framme. satte cykeln, låste den och gick in..

# data[].attributes.headline
Regndimma, våthöstigt. Bussen som kommer och kanske inte kommer. Och den jävla renoveringen av vägen som försenar allt. Men så plötsligt bakom ekarna, några lyktor, högre placerade än bilarnas. Men ändå alltid oron för om de ska stanna in eller se en. Jag måste skaffa reflexer. Tanten som brukar lämna plats  gör det, lyfter på väskan innan jag ens har sagt något. Jag uppskattar det. Hon är nog snäll även om det känns som om hon helst vill sitta själv. Hinner jag läsa. Orkar man böka upp böcker i skumt, knappt ljus? Nej, det blir mobilen: om Bellman och hans strävsamma liv. Så börjar någon hosta, en annan snörvla och då vill man mest hoppa av eller hålla för munnen på dem. Men så gör man inte. Det går bara inte för sig. Längst bak i bussen hör jag dem. De talar på dari och de låter faktiskt glada. Som om de menar sina skratt på riktigt. Fast de bor på ett gruppboende. Fast de har all anledning att vara ledsna. Men de skrattar. Och nu gnisslar bussen till, pustar och stannar till i ett vått och måndagssömningt Simrishamn.

# data[].attributes.subject
Regndimma, våthöstigt. Bussen som kommer och kanske inte kommer. Och den jävla renoveringen av vägen som försenar allt. Men så plötsligt bakom ekarna, några lyktor, högre placerade än bilarnas. Men ändå alltid oron för om de ska stanna in eller se en. Jag måste skaffa reflexer. Tanten som brukar lämna plats  gör det, lyfter på väskan innan jag ens har sagt något. Jag uppskattar det. Hon är nog snäll även om det känns som om hon helst vill sitta själv. Hinner jag läsa. Orkar man böka upp böcker i skumt, knappt ljus? Nej, det blir mobilen: om Bellman och hans strävsamma liv. Så börjar någon hosta, en annan snörvla och då vill man mest hoppa av eller hålla för munnen på dem. Men så gör man inte. Det går bara inte för sig. Längst bak i bussen hör jag dem. De talar på dari och de låter faktiskt glada. Som om de menar sina skratt på riktigt. Fast de bor på ett gruppboende. Fast de har all anledning att vara ledsna. Men de skrattar. Och nu gnisslar bussen till, pustar och stannar till i ett vått och måndagssömningt Simrishamn.

# data[].attributes.body
Kände den kalla vinden i mitt hår, händerna iskalla medans jag cyklade ner mot skolan. Hörde bilarnas ljud och de lekande barnen. Såg människorna som promenerade och en del sprang. Kände och hörde mitt eget flås när jag kom fram till skolan  och såg trapporna