# data[].attributes.headline
Історія свята

# data[].attributes.subject
Історія свята

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Доброта - якість, яка цінується незалежно від свята, тому проявляти її варто не тільки сьогодні. Але сьогодні можна зробити ще більше добрих справ, ніж зазвичай.

Життя дано на добрі справи - говорить народна мудрість, а для того, щоб люди не забували про таку рису, як доброта - є, принаймні, 17 лютого. Саме в цей день багато хто відзначає неофіційне свято - Всесвітній день спонтанного прояву доброти. Звідки він взявся, чим примітний і як з ним вітають - читайте нижче в матеріалі УНІАН.

День спонтанного прояву доброти: історія свята

Точного визначення про те, хто започаткував традицію святкувати цей день, немає. За наявною інформацією, свій початок свято поклало в США, а в даний час здобуло популярність далеко за межами Америки. За ще однією версією, День спонтанного прояву доброти почали святкувати в Новій Зеландії на початку нинішнього тисячоліття.

Свято не має політичного, релігійного або іншого забарвлення і покликане нагадати людству про роль добра в житті. Сьогодні щорічно багато компаній та корпорацій проводять благодійні заходи, флешмоби, марафони тощо. Важлива відмітна їх риса цього дня - це спонтанність.

Не дивно, адже людство має ще одне свято, присвячене доброті. Це Всесвітній день доброти і відзначається він 13 листопада. А сьогодні, як і в будь-який інший день - саме час робити добрі справи на благо суспільству, країні, світу.

Традиції Дня доброти 17 лютого

Найпростішим виявом доброти в цей день буде ваше ставлення до оточуючих. Мова йде як про добре слово, просту і не дуже допомогу, підтримку, мотиваційні слова, милі бесіди і приємні зустрічі. Увага, щирість - чи не головні й обов'язкові риси цього дня. 17 лютого можна і потрібно приділяти час близьким людям, провести його з сім'єю, рідними, друзями. Приємні слова можна сказати не обов'язково знайомим - доброта може полягати в звільненому в транспорті місці, поданій руці на виході з нього або ж щирому слові "дякую" на касі в супермаркеті.

Якщо ви хочете, щоб добро відчули як можна більше потребують ньому людей - сходіть в дитячий будинок, інтернат, будинок для престарілих, притулок для тварин. Неважливо, що ви туди з собою візьмете велику користь може принести щира посмішка і бесіда, ніж привезені з собою подарунки або матеріальна допомога. Пам'ятаєте, у всьому важливо проявляти щирість - вона справді цінна.

Привітання до Всесвітнього дня спонтанного прояву доброти

Так миру не хватает доброты,

Сегодня с ним своей ты поделись,

Быть может, твоя капелька добра

Продлит кому-то счастье или жизнь.

Желаю в день всемирный доброты

Вам к солнцу протянуть ладони,

Пусть добротою, ласкою, теплом

И счастьем нашу жизнь оно наполнит.

****

Доброта спасет весь мир -

Истинна известная.

В жизни серой и суровой,

Как нельзя уместная.

В день всемирный доброты,

Улыбнитесь, люди.

Пусть от солнечной улыбки

Мир добрее будет.

****

Я вам всем пожелаю, чтобы сегодня,

В праздник спонтанной доброты,

Вы оставили все дела и заботы,

Посветили себя полностью родным.

Окружили родителей счастьем,

Воплотили в жизнь их мечты,

Отгоните от них все ненастья.

В этот день спонтанной доброты.

****

Проявляй доброту не спонтанно,

Каждый миг, каждый час, просто так

Пусть кому-то покажется странным

Он от ныне богач, не бедняк

Просто так улыбнись на рассвете,

Для врагов не жалей доброты.

Проявляй, пусть никто не заметит

Это все просто так делай ты...

****

"Доброе утро!" -

Скажешь кому-то

И будет ему

Очень доброе утро,

И день будет добрый,

И добрые встречи,

И добрый, конечно,

Опустится вечер.

Как важно и нужно,

Чтоб сразу с утра

Тебе пожелали добра.

Читайте новини шоу-бізнесу, гороскопи на каналі УНІАН Lite в Telegram

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
день доброти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
всесвітній день доброти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
день спонтанного прояву доброти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
день доброти картинки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
день доброти 2020

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
з днем доброти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
листівки з днем доброти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
з днем доброти картинки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
картинки з днем доброти

# data[].attributes.attachment_link.title
Всесвітній день спонтанного прояву доброти: історія свята й найкращі привітання

# data[].attributes.attachment_link.description
Життя дано на добрі справи - говорить народна мудрість, а для того, щоб люди не забували про таку рису, як доброта - є, принаймні, 17 лютого. Саме в цей день багато хто відзначає неофіційне свято - Всесвітній день спонтанного прояву доброти. Звідки він взявся, чим примітний і як з ним вітають - читайте нижче в матеріалі УНІАН.

# data[].attributes.headline
ВИСЛОВИ ПРО СОБАКУ

# data[].attributes.subject
ВИСЛОВИ ПРО СОБАКУ

# data[].attributes.body
Вірний друг

# data[].attributes.attachment_link.title
Вислови про собак

# data[].attributes.attachment_link.description
Чим більше я пізнаю людей, тим більше я люблю собак. - Артур Шопенгауер Собака володіє одним прекрасним якістю - вона пам'ятає добро. В...

# data[].attributes.headline
МЕЛОДІЯ ДОБРА

# data[].attributes.subject
МЕЛОДІЯ ДОБРА

# data[].attributes.body
пісня

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телекомпанія Малятко ТВ

# data[].attributes.attachment_link.title
Наталія Май - Мелодія добра

# data[].attributes.headline
Світ бездомних тварин

# data[].attributes.subject
Світ бездомних тварин

# data[].attributes.body
Як живеться у цивілізованих країнах

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Перший в Європі закон про покарання мучителів тварин було прийнято у Великобританії в 1822 році. Наступною покарання за жорстке поводження з тваринами на законодавчому рівні ввела Польща. Всесвітню федерацію захисту тварин сворили лиш у наступному столітті - у 1953 році, а Міжнародне товариство захисту тварин - у 1959-му. Через рік після злиття двох цих організацій в одну, в 1982 році був прийнятий історичний документ - Всесвітня хартія природи, в якій на глобальному рівні закріпили норму, що усім живим істотам повинна бути надана можливість на безпечне існування. У 2002 році Німеччина першою з європейських країн закріпила захист тварин на конституційному рівні. Про те, яким був шлях країн до гуманного вирішення проблеми безпритульних тварин в різних куточках світу, - в спільному матеріалі закордонних власкорів Укрінформу.

Купуючи собаку, власник зобов'язаний чіпувати свого вихованця. Якщо собака втече, її майже напевно повернуть господарям, а самих їх оштрафують за недбальство. Штраф дуже відчутний - до 25 тисяч євро. Максимальний розмір передбачений за те, що тварину виставили на вулицю.

Обов'язок піклування за бездомними тваринами лежить на муніципалітетах, а вони, в свою чергу, домовляються та співпрацюють з організаціями, що опікуються тваринами. Тварина, яка загубилися, також має високі шанси бути повернутою господарю. Для цього діє спеціальний сайт. Тут в пошуку можна ввести риси тварини, час та місцевість, де вона загубилася, та перевірити, чи не забрали її вже до притулку. З 2013 року в країні з'явилося зобов'язання чіпувати та реєструвати всіх собак. Тож за чіпом пошук ще більше спрощується. Чіпування котів рекомендоване, але не обов'язкове.

Права і добробут тварин перебувають під особливим контролем численних громадських організацій, високим рівнем громадської культури у цій сфері та регламентовані ефективним і жорстким законодавством.

Домашніх тварин, що втекли, відловлюють. У кожному районі є притулок, де знайду утримують. Якщо у нього немає чіпа, то не менше двох тижнів, поки не з'явиться господар. Якщо протягом цього терміну господар не знайдений, тварину передають іншому власнику. У крайніх випадках дозволено тварину усипити.

Що стосується собак, в Ризі з початку 2017 введено обов'язкове загальне чіпування. Як і інших європейських країнах, мета чіпування - швидко повернути знайду господареві. Паралельно, і що важливо, підвищена до 250 євро сума штрафу за порушення правил утримання та неналежний догляд.

Жорстоке поводження з тваринами в Латвії - кримінальний злочин. Карається позбавленням волі до трьох років, примусовими роботами або штрафом. Закон діє на практиці, порушників строго карають.

У рекламних проспектах Ригу часто називають "містом котів". Однак, для припинення безконтрольного розмноження безпритульних котів уже кілька років реалізується програма "піймай-стерилізуй-відпусти". У цьому Ризі вже п'ятий рік допомагає французький Фонд Бріджит Бардо. У меж столиці розміщені ліси, озера, річки, канали. У цьому напівдикому середовищі мешкає багато диких тварин, здебільшого це кабани, козулі, лисиці, бобри. Вовків, інших небезпечних хижаків, немає. На диких тварин, що живуть в межах Риги, полювати заборонено. Щоб уникнути інцидентів, громадян інформують, як до них ставитися.

Показова історія кількох сімей бобрів, що мешкають в каналах в самому центрі Риги. Вони стали місцевою пам'яткою, їх охороняють, накидають їм свіжих гілок, щоб було що гризти, а дерева, розташовані поблизу їхнього місця мешкання, навпаки захищають металевою сіткою.
ПОЛЬЩІ: ПРИТУЛКИ БЕЗДОМНИХ ТВАРИН ВЖЕ ПРИБУТКОВИЙ БІЗНЕС
У сусідів проблема бездомних тварин усе ще неповністю вирішена. Їхня кількість систематично зростає, хоча це і не якоюсь надзвичайною проблемою для великих міст.

У Польщі ставлення до тварин регулює закон "Про охорону тварин" 1997 року. Головним наслідком його прийняття стала заборона на позбавлення життя тварин, зокрема й бездомних. Відтак органи місцевого самоврядування Польщі, а саме на них покладається обов'язок піклуватися про те, щоб на вулицях міст та сіл не було бездомних собак й котів, змушені були шукати інші шляхи вирішення проблеми.

У Польщі законодавчо не визначено, яка структура чи організація займається виловом бездомних тварин. Влада на місцях самостійно вирішує, кому доручити це питання: муніципальній поліції, ветеринарним органам чи просто фізичним особам. У Варшаві, наприклад, цю функцію виконує так званий екопатруль у складі муніципальної поліції, до якого входять 46 осіб і які мають у своєму розпорядженні 11 спеціальних транспортних засобів для перевезення тварин. Власне, варшавський екопатруль констатує: торік позначка вилову бездомних тварин вперше перевищила 10 тисяч, що на 15% більше ніж в 2015 році.

Для утримання безпритульних тварин у країні функціонує мережа притулків. Офіційно, по всій країні є понад 200 притулків для бездомних тварин, у першу чергу для собак. У середньому, один притулок припадає на 15 гмін, які підписують з ним угоду і платять за утримання бездомних тварин.

Як розповів агентству представник варшавської фундації із захисту тварин Аргос Тадеуш Випих, утримання бездомних собак у Польщі стало прибутковим бізнесом. Один притулок може отримувати від гмін загалом навіть декілька мільйонів злотих з розрахунку - декілька тисяч злотих на одну тварину, якій вшивається відповідний чіп. Відтак, власники таких притулків зацікавлені в їхньому постійному розширенні і збільшенні кількості утриманців. Утім, рівень обслуговування й утримання собак у таких притулках, як зазначає захисник прав тварин, часто є дуже низьким, а контрольні органи не завжди хочуть це помічати.

Бродячих собак відловлюють приватні фірми - за особливим контрактом. Їх два тижні утримують за рахунок самоврядування в міському притулку, звідки тварин можуть забрати нові господарі, а також приватні, громадські притулки і спільноти по захисту тварин. Тих, хто залишився та має мінімальні шанси бути прилаштованим через важкі хвороби, травми, тощо, на жаль, піддаються евтаназії найбільш гуманним, безболісним методом.

У Фінляндії дуже популярна мережа спеціальних "котячих" кафе, куди із задоволенням приходять, як господарі, так їхні вихованці. Дітей водять в такі кафе в якості винагороди. Так само пограти з пухнастими кішками сюди приходять люди з обмеженими можливостями.

Утримання в приватному порядку диких, небезпечних тварин в Фінляндії заборонено. Виняток становлять павуки та змії, для яких обладнуються спеціальні тераріуми.
ЛАТВІЯ: ЗМЕНШИТИ ПОПУЛЯЦІЮ КОТІВ ДОПОМАГАЄ ФОНД БРІДЖИТ БАРДО
Рішення проблем реєстрації й коректного утримання хатніх тварин постійно вдосконалюється з часів відновлення незалежності. Це питання у межах відповідальності міністерства середовища і регіонального розвитку. На місцях за це відповідають спеціалізовані відділи (департаменти) органів самоврядування. Природно, що найбільш гостро проблеми бродячих тварин постають в найбільшому місті - Ризі. Тому її приклад найбільш показовий.

Усі домашні тварини підлягають реєстрації в органі місцевого самоврядування, що передбачає вживлення під шкіру чотирилапого електронного чіипу із необхідною інформацією. Це такий собі справжній собачий або котячий біометричний паспорт. Щойно тварина загубиться - відповідальні громадяни, які її виявлять, повідомлять до правозахисників тварин, які заберуть пропажу до одного із численних притулків. Далі за чіпом ідентифікують та знайдуть господаря.

До обов'язку господаря входить забезпечення високих життєвих стандартів тварини, за чим також слідкують активісти і держава. Також у Бельгії існує податок на тварину. На великого пса це виходить десь близько 10 євро на рік. Формально ці кошти направляють на підтримку та розвиток системи, завдяки якій у країні вирішили проблему безпритульних тварин.
ФІНЛЯНДІЯ: ПОТЕНЦІЙНІ ГОСПОДАРІ ПРОХОДЯТЬ ВІДБІР
Фінляндія є ще однією країною, де проблема безпритульних тварин вважається повністю вирішеною. І вже досить давно. Тут практично немає безпритульних, кинутих собак, а кількість бездомних кішок відносно невелике і не зростає.

За даними статистичного центру Фінляндії, тварини є в кожному третьому фінському помешканні. Це переважно собаки і кішки. Утримання їх обходитися недешево - обов'язкова вакцинація та медогляди, муніципальний збір, що йде на облаштування спеціалізованих майданчиків для вигулу, тощо.

Вигулювати собак без повідка давно заборонено. Бійцівські породи собак в Фінляндії непопулярні. Взагалі зацикленності на породистих собаках тут немає. Коли в притулку опиняється безпородна собака, її забирають з тією ж охотою. Більше того, Фінляндія завозить деяку кількість бездомних собак із сусідньої Росії. Їм дають глистогінне, прищеплюють, вживлюють чіпи, перевозять через кордон і вже тут на місці продають за невелику суму.

Так роблять ще й тому, що бажаючих забрати тварину додому більше, ніж самих тварин. Тому тут ще треба вжити зусиль, аби взяти тварину. Зокрема, потенційний власник проходить співбесіду з персоналом клініки (щоб не віддати тварину втаємниченому збоченцю-шкуродеру). Також перевіряється наскільки здобувач матеріально забезпечений для догляду за твариною.

Але не лише чітко налагоджена система, але й культура та своєрідний соціальний договір має величезний вплив на те, що бездомних тварин мало і багато з них знаходять нові домівки. Брати бездомну тварину з притулку у Нідерландах - абсолютна норма. Якщо ви поцікавитесь на форумі в інтернеті, де можна придбати собаку чи кота, вам швидше порадять з десяток притулків, де можна взяти улюбленця, що чекає на господаря.

При цьому в притулку ви зіткнетесь з досить несподіваним правилом - за те, щоб взяти тварину - доведеться заплатити. Собака з притулку обійдеться майбутньому господарю в середньому у 120-180 євро, кішка - близько 100-120 євро. Так само заплатити доведеться й тому, хто хоче віддати тварину до притулку. За ці гроші тварин вакцинують, стерилізують та надають усю необхідну допомогу.

Ще однією помітною рисою загальної політики є формування відповідального ставлення в господарів тварин. Наприклад, власникам зоомагазинів заборонено продавати тварин дітям до 16 років. Також, власники всіх собак у Нідерландах мають сплачувати муніципальний податок на собаку Hondenbelasting. В різних муніципалітетах сума може коливатись, а також змінюватись в залежності від кількості собак. Наприклад, у Гаазі за утримання однієї собаки господар має сплачувати 114 євро на рік, а за другу чи третю - ще по 178 євро.
БЕЛЬГІЯ: КОЖНІЙ ТВАРИНІ ПО БІОМЕТРИЧНОМУ "ПАСПОРТУ"
Бельгія входить до кола декількох країн Європи та світу загалом де за визнанням міжнародних організацій, безпритульних тварин немає. Принаймні, це точно стосується собак та котів.

Бельгія взагалі є законодавцем моди у світі щодо особливо ретельного ставлення до "братів наших менших", які у бельгійському суспільстві мають, так би мовити, особливі привілеї. Їм у супроводі господарів дозволено заходити до громадських місць, включаючи транспорт, магазини.

Можливо, це звучить цинічно, але об'єктивно, у Бельгії, принаймні на вулицях Брюсселя, безхатченки-люди є соціальною проблемою, а собаки і коти - ні.

Безпритульних собак, що розгулюють по вулицях німецьких міст, практично немає. Але є такі, від яких з якихось причин відмовилися господарі, що, однак, трапляється нечасто. Цi тварини живуть в притулках та чекають повторного "усиновлення". Та й таких дуже небагато - кілька сотень по всій країні.

Німці досить часто купують собі вихованців із притулків (таких щасливчиків, які здобули нову сім'ю, більше половини), а виручені таким чином гроші йдуть на утримання інших тварин. Допомагають тут волонтери та все ті ж громадські організації; держава виділяє на це гроші, але зовсім небагато.

Народжуваність тварин, в тому числі тих, які мають господарів, обмежують методом стерилізації. Причому, якщо господар - не є заводчиком, то його швидше за все постараються переконати відразу каструвати вихованця. Таким чином, якщо собака втекла, вона не приведе цуценят. Відловлену тварину стерилізують в обов'язковому порядку.

Все ж деякі нюанси вирішення проблеми є і в Німеччині. Фактично 100-відсоткове вирішення проблеми з безпритульними собаками, не є настільки вирішеним з кішками. Їхня популяція зростає і тому німці, які звикли тримати все під контролем та в бездоганному порядку, ведуть дебати, при чому на високому політичному рівні, про обов'язкове кастрування бездомних кішок і котів.
НІДЕРЛАНДИ: ТВАРИНА З ПРИТУЛКУ - НОРМА, АЛЕ ЦЕ НЕДЕШЕВО
У Нідерландах проблемою бездомних тварин зайнялися дуже давно - майже два століття тому. Перша асоціація із захисту тварин з'явилися тут у 1864 році, а притулок - у 1877 році в Гаазі. Він, до речі, як і асоціація, досі працює.

Довготривала робота, звісно, дала свої плоди. Про Нідерланди інколи кажуть як про країну з "нульовим" рівнем бездомних собак. Те, що кількість бездомних тварин тут якщо і не нульова, то досить мала - бездомну собаку на вулиці зустріти дуже маловірогідно.

Але притулки все ж функціонують. Вже згаданий притулок у Гаазі протягом року стає прихистком для близько 1700 тварин. Приблизно такими ж цифрами ділиться і найбільший амстердамський притулок DOA. В цілому ж по країні діє близько 100 притулків, які щороку беруть до себе кілька десятків тисяч тварин.
ФРН: ПIОНЕР У СПРАВІ ЗАХИСТУ ТВАРИН
Окрім внесеного до основного закону у 2002-му положення про права тварин та гуманного до них ставлення, у ФРН діють закон про захист тварин й розпорядження про утримання собак. Німці навіть виділяють у юриспруденції окрему галузь права - "права тварин". Є навіть адвокати, якi спеціалізуються на цьому праві.

В цілому ж вирішенням проблеми безпритульних тварин у Німеччині серйозно почали перейматися лише в 1990-х роках. Спочатку ініціативу взяли на себе громадські організації, які активно діють в кожному регіоні країни.

Дещо по іншому виглядає проблема з бездомними котами. Зокрема, у Варшава влада вирішила, що вони приносять користь, адже виловлюють мишей та щурів. Відтак, у місті їх не чіпають, але діє програма стерилізації.

Основним способом вирішення проблеми безпритульних тварин було обрано притулки із паралельною масовою стерилізацією. Щоправда, в ті часи усіх тварин, які знаходилися у притулку довше визначеного часу, умертвляли. Нині від цієї практики повністю не відмовилися (адже кількість місць у притулках обмежена), однак звели кількість примусових евтаназій до мінімуму. Досягти цього вдалося, у першу чергу, популяризувавши серед населення ідею забирати тварин із притулків. При чому не останню роль у цьому відіграло фінансове питання: якщо собака із притулку після проведення необхідних щеплень, ветеринарного огляду та стерилізації обійдеться у кількасот доларів, то цуценя із розплідника коштуватиме щонайменше утричі дорожче.

Важливою у зменшенні популяції безпритульних тварин стала також програма обліку, розгорнута практично по всій Канаді. Завдяки їй на ошийнику тварини значиться унікальний код, який дозволяє розшукати за потреби її власника. Поширеним також є чіпування. Однак, в багатьох регіонах це досі не є обов'язковим.

Загалом контроль за популяцією тварин покладено на місцеву владу, яка придумує власні служби та методи фінансування їх роботи. Слід визнати, що робиться це дуже успішно, адже бродячих домашніх тварин на канадських вулицях практично не знайти.

Цікаво, що одомашнення тварин із притулків стало настільки популярним у Канаді, що з'явилося кілька організацій, які привозять бродячих тварин з інших країн. Щоправда, у CFHS це не заохочують, адже наразі пропозиція тварин у канадських притулках перевищує попит на них. Хоча темп надходження нових мешканців до притулків постійно зменшується, а кількість прийнятих новими господарями тварин зростає, усе одно минулого року 15 тисяч котів і майже 3 тисячі собак у Канаді були піддані евтаназії. Велика частина із них були хворими і приреченими на загибель, але були й здорові тварини, яким просто не поталанило вчасно знайти господаря.
АВСТРАЛІЯ: БЕЗПРИТУЛЬНИХ СОБАК НЕ БУВАЄ, ЛИШЕ ЗАГУБЛЕНІ
У сучасних австралійських містах зустріти бездомну тварину сьогодні практично неможливо. Хоча ще до середини минулого сторіччя проблема неврегульованої популяції безпритульних тварин стояла в Австралії досить гостро. Пов'язано це було з тим, що бродячі тварини біля людських жител були нормою для аборигенів, а також тим, що під час освоєння ресурсів і земель створювалося багато тимчасових поселень, де використовували собак, які потім ставали непотрібними.

На сьогодні проблему з бездомними собаками загалом вирішено - бродячі тварини - це, як правило, загублені. Трохи гірша справа з кішками. У 2015 році міністерство природних ресурсів Австралії започаткувало програму скорочення популяції бездомних кішок, яка на той момент складала близько 2 млн "хвостів" та загрожувала існуванню кількох десятків ендемічних видів. На реалізацію проекту вартістю близько 750 тисяч доларів було відведено 5 років.

Така різниця зумовлена тим, що велика кількість австралійців мешкає у приватних будинках з гаражами, а часто і господарськими та технічними будівлями, де здичавілим кішкам легко сховатися. Окрім того, ситуація ускладнюється відсутністю холодів взимку та наявністю величезної кількості дрібних тварин, якими коти харчуються. Завдяки цим сприятливим умовам останні швидко розмножилися.

Оскільки Австралія має федеративний устрій та складається зі штатів, кожен з яких має власний парламент та уряд, то й нормативне регулювання поводження з тваринами, як і будь-яке інше в Австралії, складається з 3-х рівнів - федеральне законодавство, закони штатів та місцеві норми. При цьому, в залежності від штату, зконодавство має певні відмінності.

Однак загалом регулювання здійснюється за принципами найсуворішого контролю, обліку кожної тварини, використання стимулюючих факторів для контролю розмноження і запобігання бродяжництва тварин.

За дотриманням норм слідкують спеціально створені служби - муніципальні і державні - та громадські організації. Особливо активною є боротьба із тими, хто збирає велику кількість тварин та з нелегальними розплідниками. Цікавим є той факт, що осіб, які назбирують та утримують у своїх помешканнях багато тварин, після їхньої конфіскації, часто скеровують на психічну експертизу.

Варто також звернути увагу на особливості роботи австралійських притулків для тварин. Кожен притулок, окрім благодійної допомоги, має перелік послуг, який він може надавати. Більшість організацій з притулками надають муніципалітетам послуги з вилову тварин та отримують оплату за цю роботу. Тварин (лише чіпованих і стерилізованих) притулки також віддають новим господарям за плату - близько 200 до 300 доларів за тварину - це офіційна послуга.
Ольга Танасійсук (ФРН), Марина Гонта (Нідерланди), Андрій Лавренюк (Брюссель), Олег Кудрін (Латвія), Юрій Банахевич (Польща), Ярослав Довгопол (США), Максим Наливайко (Оттава), Іван Юсип'юк (Австралія). США: КОЖНІЙ ТВАРИНІ ПО ГОСПОДАРЮ
Ще всередині 1970-х років одразу кілька організацій із захисту тварин у США розробили проект програми щодо контролю чисельності собак і кішок. Її зміст став основою для визначення загальних правил утримання домашніх улюбленців на рівні муніципалітетів американських міст. При цьому програма містила не тільки правила щодо реєстрації, догляду, контролю, медичної допомоги тваринам, але й положення про обов'язковий відлов будь-яких тварин, що перебувають на вулиці без контролю. З цією метою були засновані окремі програми нагляду за безпритульними тваринами, в тому числі створення відповідних служб та мережі притулків.

Ця політика успішно діє й до цього часу. До слова, вона також передбачає позбавлення прав господаря тварини та навіть покарання через його жорстоке або неналежне поводження зі своїм підопічним.

Загалом, станом на сьогодні в Сполучених Штатах налічується близько 78 млн собак та 85,5 млн котів, які живуть з господарями. Безпритульних тварин важко зустріти на вулицях, хоча це не означає, що їх немає. Наприклад, ще кілька років тому в депресивних районах Детройта, де свого часу закрилися виробництва, а люди залишили свої будинки, був зареєстрований сплеск чисельності безпритульних собак. Це було справжньою масштабною проблемою, адже йшлося про 50 тисяч безконтрольних чотирилапих, що наповнили околиці міста. Тоді було докладено чимало зусиль, аби проблему вирішити і нині про неї вже не згадується у ЗМІ.

За неофіційною статистикою американського товариства "Проти жорстокого поводження з тваринами" (ASPCA), у США до притулків різної форми власності щорічно потрапляють близько 6,5 млн домашніх тварин. В основному, це кішки й собаки, яких приблизно однакова кількість (хоча собак трохи більше).

Що з ними роблять далі? Близько 3,2 млн тварин з притулків щороку оселяються у нових господарів, ще 710 тис. котів і собак, які загубилися й були доставлені до притулку, повертаються додому. Водночас, приблизно 1,5 млн кішок і собак щороку отримують смертельні щеплення. Це розглядається як обов'язковий крок, оскільки притулки, що виконують муніципальні програми, мають забезпечувати достатню пропускну здатність і бути завжди готовими до поповнення. При цьому навіть організації із захисту тварин у США вважають, що усипити кішку чи собаку більш гуманно, ніж кинути її напризволяще на вулиці.

Тим часом, у США існують організації, які не підтримують ідею евтаназії тварин. Вони створюють так звані "no-kill" притулки, які по мірі заповнення просто припиняють прийом безпритульних та утримують їх до моменту, поки не знайдуть їм нових господарів або поки ті не помруть своєю смертю.
КАНАДА: РЕТЕЛЬНИЙ ОБЛІК ТА ПОПУЛЯРИЗАЦІЯ "УСИНОВЛЕННЯ" БЕЗХАТЧЕНКІВ
Як і сусідні США, Канада вже десятки років застосовує різноманітні способи контролю чисельності безпритульних тварин, однак координованими ці зусилля стали лише у 1957 році, коли кілька небайдужі до братів наших менших люди заснували Канадську федерацію гуманітарних організацій (CFHS). Організація поставила собі за мету покласти край жорстокому поводженню із тваринами і знайти кожній із них помешкання. Залишаючись весь цей час благодійною організацією, федерація наполегливо лобіювала уряд та приватні компанії, проводила різноманітні інформаційні кампанії та залучала інші методи, аби досягти своєї мети.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
безпритульних

# data[].attributes.attachment_link.title
Коти й собаки без господаря. Як їм живеться в цивілізованих країнах?

# data[].attributes.attachment_link.description
Перший в Європі закон про покарання мучителів тварин було прийнято у Великобританії в 1822 році. Наступною покарання за жорстке поводження з тваринами на законодавчому рівні ввела Польща. Всесвітню федерацію захисту тварин сворили лиш у наступному столітті - у 1953 році, а Міжнародне товариство захисту тварин - у 1959-му.

# data[].attributes.headline
Добрі фільми про дружбу дітей з тваринами

# data[].attributes.subject
Добрі фільми про дружбу дітей з тваринами

# data[].attributes.body
фільми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
що подивитися з дітьми

# data[].attributes.attachment_link.title
Ми з тобою однієї крові: ТОП-5 добрих фільмів про тварин і дітей

# data[].attributes.attachment_link.description
Всі ми пам'ятаємо зворушливу історію про Лессі і добру історію про Віллі. | СЕГОДНЯ

# data[].attributes.body
Притча

# data[].attributes.attachment_link.title
Притча про добро!

# data[].attributes.headline
ВИХОВАННЯ ДИТИНИ

# data[].attributes.subject
ВИХОВАННЯ ДИТИНИ

# data[].attributes.body
Співчуття до тварин

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Розвиток дитини

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Добре ставлення до тварин допомагає малюкові стати гуманною людиною та повноцінним членом суспільства

Співчуття дитини до свого вихованця - дуже важлива якість. Ставлячись до тварин з добротою та співчуттям, дитина вчиться поважати тих, хто слабший. Діти, які виявляють у поведінці справедливість, доброту й милосердя до тварин, більш добрі, шляхетні й уважні до людей. Добре ставлення до тварин допомагає малюкові стати гуманною людиною й повноцінним членом суспільства. Виховання в дитині даних якостей зводиться до одного простого правила: ставтеся до інших так, як би ви хотіли, щоб вони ставилися до вас. Якщо ви хочете, щоб дитина його засвоїла, дотримуйтеся його й самі.

Коли дитина зрозуміє, що тварини - такі ж живі істоти, як і люди, вона зможе вчитися доброго ставлення до людей, доглядаючи за домашнім вихованцем. Важливо навчити малюка поважати й захищати навіть найменшу й непривабливу тварину. Це навчить його цінувати рідних, близьких, друзів, допоможе запобігти проявам жорстокості.

Співчуття попереджує жорстокість

Практика показує, що дбайливе ставлення дітей до тварин запобігає жорстокій поведінці в майбутньому. Статистика говорить про те, що більшість злочинців у дитинстві відрізнялися жорстоким ставленням до тварин. Такої ж думки дотримуються і психологи, стверджуючи, що людина, яка виявляє жорстокість у ставленні до тварин, схильна до такої ж поведінки у ставленні до людей. Ця схильність є однією з основних ознак розладів поведінки.

У людей, схильних до подібних дій, слабо розвинене співчуття, вони не здатні усвідомлювати шкоду та страждання, які вони заподіюють. Щоб навчити дитину доброти та поваги до тварин, у першу чергу необхідно навчити її співчуття.

Показуйте дитині приклад доброти

Прояв доброти й поваги в повсякденному житті - це просто й цікаво. Найпростіший і важливий спосіб навчити дитину співчуття - показати їй приклад. Подивіться на себе збоку і з цього моменту ніколи не кричіть "Замовкни!", "Дурний собака!" та інші образливі фрази на адресу домашнього вихованця. Ніколи не бийте тварин.

Покажіть, що ви цінуєте життя живих істот і дбаєте про них

Нехай ваш вихованець стане важливою частиною життя: живе в будинку, проводить багато часу з членами сім'ї. Щодня приділяйте йому час: грайте, гуляйте з ним, розчісуйте, годуйте разом з дитиною.

Іноді тварина може заблукати й випадково потрапити до вашого будинку. Без злості та жорстокості допоможіть їй вибратися на волю. Уникайте фраз, які принижують тварин, навіть якщо вони звучать як жарт. Наприклад: "Я ненавиджу кішок", "Дурний, як курка".

Пам'ятайте, що іграшки впливають на дитину. Не купуйте дитині іграшок, які хоча б побічно передбачають жорстокість у ставленні до тварин (наприклад, комп'ютерні ігри, де за сюжетом необхідно вбивати тварин, будувати зоопарки).

Проявляйте турботу про тварин

Покажіть дитині, що доглядати за вихованцем і грати з ним - це захоплююче. Сходіть з дитиною в притулок для бездомних тварин і запропонуйте свою допомогу.

Вирощуйте в саду квіти й рослини. Поясніть дитині, що вони необхідні для метеликів, бджіл та інших комах.

Під час прогулянки в парку або лісі збирайте пластикове та скляне сміття. Поясніть дитині, що сміття шкідливе для птахів та інших лісових мешканців. Дивіться разом з дитиною добрі фільми й мультфільми про тварин ("Бембі", "В пошуках Немо", "Втеча з курника", "Звільніть Віллі" та інші). Читайте їй книги, в яких тварини є головними персонажами.

Розвиток дитини
15.08.2017

# data[].attributes.attachment_link.title
Співчуття до тварин - важлива частина виховання

# data[].attributes.attachment_link.description
Добре ставлення до тварин допомагає малюкові стати гуманною людиною та повноцінним членом суспільства Співчуття дитини до свого вихованця - дуже важлива якість. Ставлячись до тварин з добротою та співчуттям, дитина вчиться поважати тих, хто слабший. Діти, які виявляють у поведінці справедливість, доброту й милосердя до тварин, більш добрі, шляхетні й уважні до людей.

# data[].attributes.headline
Доброта — це краса людської душі

# data[].attributes.subject
Доброта — це краса людської душі

# data[].attributes.body
За творами Сухомлинського

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Надія Красоткіна

# data[].attributes.attachment_link.title
Доброта - це любов і турбота - Вірш © Надія Красоткіна

# data[].attributes.attachment_link.description
Вірш про доброту, добро, добрість, віршик "Доброта - це любов і турбота" © Красоткіна Надія Григорівна

# data[].attributes.headline
Казка про добро

# data[].attributes.subject
Казка про добро

# data[].attributes.body
Аудио

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Казочка про добро | Те що повертається | Казки для дітей українською мовою

# data[].attributes.headline
Що таке доброта

# data[].attributes.subject
Що таке доброта

# data[].attributes.body
Відео

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Sемён ツ Ученый

# data[].attributes.attachment_link.title
Что такое доброта? Про животных для детей от 6 лет. Познаватель кот Семен Ученый

# data[].attributes.headline
Поспішай творити добро

# data[].attributes.subject
Поспішай творити добро

# data[].attributes.body
Доброта і милосердя – це прояв всього хорошого, що є в кожній людині і зароджується в кожному з нас ще з ранніх років життя .

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
поспішай творити людям добро

# data[].attributes.attachment_link.title
Поспішай творити добро

# data[].attributes.attachment_link.description
Поспішай творити добро

# data[].attributes.headline
Щаслива лапа

# data[].attributes.subject
Щаслива лапа

# data[].attributes.body
Гуманне ставлення до тварин

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Що робить Україна у сфері захисту тварин?

Об'єктом дослідження в Україні стає зоозахисна діяльність, тобто діяльність в сфері захисту і врегулювання відносин поводження з тваринами. Цим видом діяльності займаються приватні особи, групи людей, громадські і благодійні організації, або держава загалом. Україна має сьогодні катастрофічну ситуацію у сфері захисту тварин від жорстокості, і це положення продовжує посилюватися.

Аналіз ситуації показує, що приватні особи, групи людей, громадські і благодійні організації не мають скоординованих дій, а держава не підтримує і не розвиває діяльність в цьому напрямку. В результаті занепадають моральні засади суспільства в частині ставлення до тварин. Небезпека цього злочину полягає у тому, що жорстокість, проявлена щодо тварин, стає нормою поведінки, поширюється і на взаємини з людьми, відіграє негативну роль у вихованні молоді. Предметом злочину стають тварини. Тварини здатні рухатися і відчувати - це риби, птахи, сухопутні істоти, як дорослі особини, так і молодняк, домашні (кіт, собака), дикі (вовк, лисиця, орел), сільськогосподарські (корова, кінь) тварини.
Де і як відбувається даний злочин? Поряд з Вами кожного дня!

ТВАРИНИ-КОМПАНЬЙОНИ.
У всіх містах України, за виключенням деяких міст (де офіційно заборонено вбивати), єдиним методом регулювання чисельності безпритульних тварин продовжують бути вилов, убивання, масове труєння, відстріл.
Зоокорупція і зооцид - поширене явище в Україні.

Такі дії є не лише варварськими й аморальними, а й грубо суперечать Українському законодавству - ст. 4 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", якою заборонено жорстокі методи умертвіння тварин, ст.ст. 18, 23, 24, 34 того ж закону, ст. 229 Кримінального кодексу України "Жорстоке поводження з тваринами". Як зупинити бездіяльність і невиконання Закону?

Для тих, хто добре усвідомлює масштаб індустрій смерті - м'ясною, хутряною, експериментальною і так далі, абсолютно очевидно, що практика порятунку конкретних тварин являє собою не просто боротьбу з вітряними млинами, але і прикрий стратегічний прорахунок, який віднімає час від пошуку глобальніших підходів і уповільнює процес кардинальної зміни положення тварин. Більш того, "прямі" методи на сьогоднішньому рівні розвитку суспільства завжди викликають у відповідь каральну реакцію з боку держави, засудження суспільством всього зоозахисного руху і, кінець кінцем, зміцненню позиції тих, проти кого була направлена боротьба. У результаті - врятовані десятки і сотні, а приречені в результаті зірваних проектів на подальші муки - тисячі і мільйони.

Помилка виходить від нерозуміння, що на сучасному етапі розвитку людства ми маємо справу не з прямим злом, а з машиною, що складається з маси ланок і надбудов - міністерств, споживачів, законодавців і так далі, кожна з яких пов'язана з жорстокістю опосередковано. Звичайно, перша реакція будь-якої людини при зіткненні з жорстокістю - локальне звільнення страждаючої в даний момент істоти. Аналіз же ситуації і пізнання масштабів проблеми народжує стійке бажання допомогти як можна більшості тваринам, а, отже, усвідомлення необхідності використовувати стратегії на майбутнє. Звичайно, більшість людей настроєна отримати сьогохвилинні результати, нехай навіть в збиток масштабам порятунку, оскільки глибокі підходи вимагають незвичайного терпіння, волі, завзятості і віри.

Якщо прослідкувати за декілька століть світову історію боротьби за права тварин, то стає абсолютно очевидно, що "прямі" методи ніколи і ніде не грали, і за визначенням не можуть грати хоч яку-небудь істотну роль в звільненні тварин. Прогрес був обумовлений:

1. заповненням інформаційного простору про положення тварин (передачі в ЗМІ, книги, фільми, уроки, лекції, публічні акції);

2. роботою по впровадженню альтернатив використанню тварин в різних сферах (гуманні методи регулювання чисельності безпритульних тварин, етична їжа і одяг, гуманні методи тестування продукції, розважальні заходи без використання тварин і так далі);

3. лобіюванням законів.

На предній план у вирішенні проблеми безпритульних тварин і безвідповідальності власників тварин постають притулки для тварин. Оскільки, притулок - це саме та установа, котра буде першочергово реагувати на всі прояви надлишкових тварин на вулицях міст і населених пунктів. Існує декілька функціональних і організаційних типів та форм власності на такі установию в першу чергу - це муніципальні притулки, комунальні, приватні і комерційні, а також змішаної форми власності: наприклад приватний притулок з державним (муніципальним) контрактом. Паралельно з притулками потрібно налагоджувати соціальну рекламу і просвітницьку пропаганду серед населення. Обов'язковий і жорсткий контроль за виконанням Закону з боку правоохоронних органів та дотримання правил поводження з тваринами. Міроприємства, що направленні на стерилізацію тварин, як єдиний гуманний метод боротьби з надлишком, мають носити нормативно-наполегливий характер!

Важливо розглянути баготоперспективні, життєдіяльні стратегії роботи з безпритульними тваринами. Для ефективності роботи важливо зкоординувати дії всіх зацікавлених сторін державного самоврядування і муніципалітету, ветеринарів, правоохоронниї органів і громадських організацій, виділяючи напрямок захисту і людей від тварин, і тварин від людей. І починати потрібно з державного і законодавчого грунту.

Зоозахист - це робота, направлена на життя, добробут, здоров'я і звільнення від страждань тварин. Захист тварин передбачає забезпечення кожній індивідуальній тварині належного існування без страждань, гарантуючи добротність життя або гуманну смерть.

Ми люди, які захищають тварин, обурені бездіяльністю влади, несправедливістю по відношенню до тварин і порушенням Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження". Такі дії влади завдають удару моральному клімату в нашому суспільстві, інспірують запровадження в суспільній думці ставлення до вбивства як до норми, що йде всупереч потребам європеїзації України. Зрештою, вони дискредитують декларовані принципи гуманізму, що в Європі стали звичною практикою, а у нас залишаються виключно гаслами. Але ми не маємо права ігнорувати проблему порушення прав тварин і людей, що захищають тварин. Ми в Україні захищаємо тварин від бездіяльності і безвідповідальності людей! І ми готові до співпраці!
Приєднуйтесь!

# data[].attributes.attachment_link.title
Асоціація зоозахисних організацій України - Що робить Україна у сфері захисту тварин

# data[].attributes.attachment_link.description
Що робить Україна у сфері захисту тварин? Об'єктом дослідження в Україні стає зоозахисна діяльність, тобто діяльність в сфері захисту і врегулювання відносин поводження з тваринами. Цим видом діяльності займаються приватні особи, групи людей, громадські і благодійні організації, або держава загалом. Україна має сьогодні катастрофічну ситуацію у сфері захисту тварин від жорстокості, і це положення продовжує посилюватися.