# data[].attributes.body
Kuna talupojad sõltusid oma isandatest, feodaalidest siis tähendas see seda, et maa mida talupojad harisid kuulus isandale. Suur enamik talupoegi olid sunnismailise ja kohustatud isanda heaks tööd tegema, isandal oli talupoja üle kohtuõigus mis tähendas,et tal oli õigus tega karistada ihunuhtlusega ja ka osadel juhtudel surma mõista. Oma maad harivad talupojad olid väga haruldased, neid leidus skandinaavias kus ei Euroopa moodi pärisorjust väga välja ei kujunenudki.

# data[].attributes.body
Talupoegade liikuvus suurenes selle tõttu, et seadused muutusid ning talupojad müüsid nüüd enda produkti ise, et rendina nõutav rahasumma ära maksta. Lisaks liitus see, et talupojale tuli võimalus rikastuda keskmiste ja vaeste talupoegade kõrvalt kerkis ka esile rikkamad talupojad. Lisaks hakkasid isandad võimaldama talupoegadel end vabaks osta.

# data[].attributes.body
Talupojad pidid maa kasutamise eest oma isandale koormisi kandma ehk tööd tegema. Olenevalt piirkonnast ning tolleaegsest poliitikast olid koormised erinevad. Üldiselt jaotusid need kaheks: maksta renti ning teha teotööd. 12. sajandil olid mõisad veel naturaalmajanduslikud suurmajandid, kus põhilised töölised olid talupojad. Teopäevi oli aastas ombes paari nädala jagu aastas. Lisaks küsisid mõned mõisad veel loonusrenti, mis tähendas loomade ning toiduainete toomist mõisasse.

# data[].attributes.body
Linnade tekke hoogustumisel  hakkas arenema kaubandus ning mõisatel oli tihtipeale tulusam kasutada palgasulaste tööjõudu. Põllusaadusi hakati kasutama ka kaubanduseks, mitte ainult omakasuks.
Mõisad hakkasid eelistama raharenti loonusrendi asemel kuna selleläbi said mõisnikud kohe vajatud raha kätte. Seetõttu pidid talupojad ise oma põllusaadusi linnas maha hakkama müüma ning tekkis kihistumine ka talurahva seas olenevalt jõukusest. Paljud talupojad olid suutlikud ostma ennast ka mõisast vabaks.

# data[].attributes.body
Enamik talupoegi elas külades mis koosnesid talumajadest väheste abihoonetega ja paljude põldudega. Talupere koosnes peremehest naisest ja nende lastest. Abielu sõlmiti enamjaolt sama küla elanike vahel, teineteist tunti lapsest saadik. Talumajad olid ehitatud käepärastest materjalidest enamjaolt puidust kuid vahemere maades ka kivist. Küla moodustas sageli omaette kogukonnad kus asjade üle otsustasid enamjaolt taluperemehed ning nad astusid välja enda isandate vastu.