# data[].attributes.headline
Листопадова революція 1918 р

# data[].attributes.subject
Листопадова революція 1918 р

# data[].attributes.body
революція в листопаді 18 року в Німецькій імперії, однією з причин якої стало наростання соціальної напруги і важкість економічного життя. Революція призвела до встановлення в Німеччині режиму парламентської демократії, відомої як Веймарська республіка.

# data[].attributes.headline
Почалась революція з

# data[].attributes.body
Почалась революція з повстання матросів у Вільгельмсгафені та Кілі, а за декілька днів охопила всю Німеччину. 9 листопада 1918 кайзер Вільгельм II під тиском начальника генштабу Вільгельма  Ґренера, який вважав продовження воєнних дій безглуздим, був змушений відректися від престолу та втікати з країни. До влади прийшли представники соціал-демократичної партії (СДНП).

# data[].attributes.headline
Комуністи на чолі з 

# data[].attributes.body
Комуністи на чолі з Карлом Лібкнехтом та Розою Люксембурґ, які вимагали розгортання революції та проголошення в Німеччині радянської влади, підняли бунт в січні 1919проти соціал-демократів. Виникла реальна загроза громадянської війни. Бунт зупинили загони фрайкора під керівництвом Густава Носке, Лібкнехт і Люксембург були вбиті без суду.

# data[].attributes.headline
У Баварії революція 

# data[].attributes.body
У Баварії революція привела до виникнення незалежної Баварської (голова Курт Ейснер), а потім Баварської Радянської республіки(Ернст Толлер), яку теж розгромили армією і загонами фрайкора.

# data[].attributes.headline
Веймарська республіка (1918-1933)

# data[].attributes.subject
Веймарська республіка (1918-1933)

# data[].attributes.body
Виникла в 1919 році внаслідок Листопадової революції. У перші роки її політичне життя визначала парламентська більшість, що складалася з соціал-демократів, Німецької демократичної партії і Партії центру. СДНП вже відійшла від своїх колишніх революційних ідей. Демократія функціонувала.

# data[].attributes.headline
Але вже в 1920-і ста

# data[].attributes.body
Але вже в 1920-і стало видно, наскільки крихка республіканська база серед населення. Економічна криза,інфляція, окупація Руру і спроби нацистського перевороту чітко показали в 1923, що у Веймарській республіці демократи перебувають у меншості.

# data[].attributes.headline
З висновком Локарнсь

# data[].attributes.body
З висновком Локарнських угод переможена Німеччина повернула собі політичне рівноправ'я на міжнародній арені. Цим пояснюється, що частина населення сприймала ті роки як «золоті двадцяті роки». Але період розквіту був коротким. З новою економічною кризою 1929 почалося падіння республіки.

# data[].attributes.headline
Конституція була за 

# data[].attributes.body
Конституція була за своєю суттю достатньо авторитарною і надавала президентові дуже широкі повноваження. Президент міг будь-коли розпускати Рейхстаг, навіть у першу секунду першої сесії. Президент міг як і коли завгодно призначати і звільняти з посади рейхсканцлера і кабінет Рейхстаг міг оголосити вотум недовіри канцлерові і уряду, але не мав права це робити у разі розпуску президентом.

# data[].attributes.headline
Криза та політична нестабільність 

# data[].attributes.subject
Криза та політична нестабільність 

# data[].attributes.body
Протягом 1919-1929 рр. Німеччина перебувала у стані хронічної кризи та політичної нестабільності. У 1920 р. до влади прийшов уряд з представників буржуазних партій. У березні 1920 р. було придушено путч Каппа-Лютвіца, організованого монархічно на лаштованими силами опозиції. У 1923 р. у Гамбурзі підняли повстання комуністи, а в листопаді нацисти, очолювані А. Гітлером, генералом Е. Людендорфом, Г Герінгом спробували вчинити переворот у Баварії, відомий як «пивний путч». Уряд придушив ці виступи.

# data[].attributes.headline
Наприкінці 1923 p. н

# data[].attributes.body
Наприкінці 1923 p. німецька економіка почала виходити з кризи. Німеччина отримала фінансову допомогу згідно з планами Дауеса та Юнга, було проведено грошову реформу, розширювалося й модернізувалося виробництво. З обранням президентом П. Гінденбурга (1925 р.) у країні стабілізувалася політична ситуація, зміцніли позиції правих сил. У Німеччині продовжувала існувати багатопартійна система.

# data[].attributes.headline
Світова економічна к

# data[].attributes.body
Світова економічна криза 1929-1933 pp. у Німеччині виявилася особливо глибокою. Промислове виробництво скоротилося майже на 50%, зросло безробіття (б млн осіб), розорилися дрібні підприємці і торговці, зменшилась заробітна плата. Уряди Г. Мюллера і Брюнінга не змогли стабілізувати ситуацію. Цим скористався А. Гітлер, який закликав до рішучих дій. Нацисти знайшли підтримку в усіх верствах німецького суспільства. На виборах до Рейхстагу Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини (НСДАП) вперше заявила про себе як загальнонімецька політична сила. Перемозі нацизму в Німеччині сприяв розкол робітничого руху з вини сталінського керівництва Комінтерну, яке всім комуністичним партіям наказувало вести боротьбу з соціал-демократами, вбачаючи в них більш небезпечного ворога, ніж нацистів.

# data[].attributes.headline
1932 р. комуністи і 

# data[].attributes.body
1932 р. комуністи і соціал-демократи могли сформувати коаліційний уряд, але взаємна недовіра зруйнувала цю можливість. Щоб зупинити економічний хаос і зростаючий вплив комуністів та лівих соціал-демократів, німецькі промисловці та представники середнього класу вирішили передати владу А. Гітлерові. 30 січня

1933 р. П. Гінденбург доручив А. Гітлеру сформувати новий уряд, призначивши його рейхсканцлером.

# data[].attributes.headline
Прийшовши до влади з

# data[].attributes.body
Прийшовши до влади законним шляхом, фашисти почали будувати унітарну державу. Була скасована Веймарська конституція і демократичний парламентський устрій. Ліквідовувались усі земельні виборні органи, а землі підпорядковувалися безпосередньо імперському кабінету. Державна влада була монополізована верхівкою нацистської партії. Закон «Про забезпечення єдності партії та держави» (1933 р.) оголошував нацистську партію носієм німецької державної думки, принцип фюрерства було поширено на весь державний апарат. Гітлер ліквідував багатопартійну систему, створювалася надцентралізована система партійно-державного управління. Одночасно забороненими були всі нефашистські організації. Буржуазно-ліберальні та консервативні партії «добровільно саморозпустилися», комуністи і соціал-демократи переслідувалися.

# data[].attributes.headline
 Замість профспілок 

# data[].attributes.body
Замість профспілок створювався контрольований нацистами Німецький трудовий фронт, що об´єднував усіх робітників, виникли молодіжні організації «Гітлерюгенд», «Юнгфольк», «Союз німецьких дівчат», які здійснювали виховання підростаючого покоління на принципах фашистської ідеології.

# data[].attributes.headline
У Німеччині був ство

# data[].attributes.body
У Німеччині був створений могутній репресивний апарат, очолюваний Головним імперським управлінням державної безпеки (таємна поліція (гестапо), СС, СД та інші). Концентраційні табори використовувалися для утримання небажаних режимові осіб, були скасовані основні політичні права громадян.

# data[].attributes.headline
З´їзд нацистської па

# data[].attributes.body
З´їзд нацистської партії у Нюрнберзі (1935 р.) оголосив офіційною доктриною нацистської держави расову політику. Німцям було заборонено брати шлюб з «неарійцями», почалися жорстокі єврейські погроми і т. п.

# data[].attributes.headline
Економічна політика Гітлера

# data[].attributes.subject
Економічна політика Гітлера

# data[].attributes.body
Німецька економіка виходила з кризи за рахунок небаченої мілітаризації та запровадження державного регулювання господарської діяльності. Протягом 1933-1935 pp. були створені так звані «імперські групи» з управління промисловістю, енергетикою, торгівлею, транспортом, банківською та страховою справами, запровадилося примусове картелювання. Централізація і мілітаризація економіки привели до ліквідації безробіття. Уже в 1935 р. була запроваджена загальна трудова повинність, а в 1936 р. прийнято 4-річний план розвитку німецької індустрії, підпорядкований військовим цілям. Економічна стабілізація в другій половині 30-х pp. використовувалася Гітлером для пропаганди «успіхів» нацизму.

# data[].attributes.headline
Зовнішня політика нацистської Німеччини

# data[].attributes.subject
Зовнішня політика нацистської Німеччини

# data[].attributes.body
Нацистська зовнішньополітична програма від самого початку була спрямована на перегляд Версальського договору. З приходом нацистів до влади Німеччина вийшла з Ліги Націй (1933 p.), розпочала мілітаризацію держави, запровадила загальну військову повинність (1935 p.), ввела війська в Рейнську демілітаризовану зону (1936 p.). Зміцнивши військовий потенціал, Гітлер почав намагатися приєднання до Німеччини всіх територій, де проживали німці. 12 березня 1938 р. відбувся аншлюс Австрії. Після цього до Чехословаччини були висунуті претензії з вимогами про приєднання до Німеччини Судецької області з німецьким населенням. Мюнхенська угода (вересень 1938 р.) зобов´язала Чехословаччину передати Судети Німеччині. У березні 1939 р. Німеччина окупувала всю Чехію і Моравію, а через тиждень захопили м. Клайпеду у Литви. Міжнародні відносини різко загострилися.

# data[].attributes.headline
Модель тоталітарної диктатури в  Німеччині

# data[].attributes.subject
Модель тоталітарної диктатури в  Німеччині