# data[].attributes.body
Hovedpersonen vil bare have det overstået og kan nu næsten mærke smerten.

"Min nakke smerter uden stands, og smerten slår en ilsom krans, i
halsens kød, er jeg mon død?". .

Ide sidste 4 vers bliver hovedpersonens angst erstattet af en følelse af trykhed og er afklaret med døden.

"Jeg ser en bille vandre tryg, med grønt metal på hvælvet ryg, Den vandrer mod en bøddelfod".

# data[].attributes.body
Vi får at vide, at nummer fem er død, hvilket betyder, at det er vores hovedpersons tur næste gang.
Hovedpersonen føler, at tiden blver uendelig lang. "Jeg tror ej mer, at noget sker".

Alt håb er ude!

# data[].attributes.body
Vi hører, at vores hovedperson ser bødlen helt tæt på,

"Jeg ser hvert enkel hår, der gror, i bødelens bryn og næsebor. Jeg ser mer og mer"

Hovedpersonen bliver meget opmærksom, og ser alt i detaljer, fordi at adrenalinen
pumper derud af.
og ser, nu mer og mer".

# data[].attributes.body
Nummer fire i rækken død. Bødlen går tæt på hovedpersonen, og han kan se"et dragesving,

på hæftets ring".

Det betyder, at hovedpersonen seren tegning af en drage, på hæftet af bødlens sværd.

# data[].attributes.body
Vi hører, at der er tyve mænd der skal henrettes, hvor vores hovedperson er nummer seks i rækken
Mændene sætter sig ned på knæ med hovedet strakt frem.Tom K skriver:

" Er øjet i, er alt forbi". Han mener, at når
hovedpersonen lukker sine øjne, er alt forbi, så er han død.

# data[].attributes.body
Her bliver vi introduceret til historien. Vi får at vide, at vores hovedperson er nummer seks der skal
henrettes, og at nummer tre lige har fået hugget hovedet af.

# data[].attributes.body
Der er krydsrim og parrim i digtet.

Krydsrim: Vers 2 & 4: Fugt/brugt, Frem/gang

Parrim: Vers: 5&6 samt 7 & 8 Død/glød, ud/klud

# data[].attributes.body
Det er en jeg personsfortæller:

"Jeg skelner hæftet på hans sværd"

"Jeg ser hvet et hår,der gror på bødelens bryn og næsebor"

# data[].attributes.body
Tom Kristensen skrev digtet i 1922 og er fra digtsamlingen  påfuglefjer.

Digtet er lyrisk og består af 7 strofer med 8 vers.

# data[].attributes.body
På en af sine rejser i Østasien
mødte Tom Kristensen en engelsk lord, der havde overværet en henrettelse af
tyve mand. De tyve mand knælede på en lang række, og ventede på at bødlensskarpe svær skulle hugge hovedet af dem. For Tom Kristensen blev historien til et digt, hvor han ikke var tilskuer, son den engelske lord, men selv en af mændene i rækken

# data[].attributes.body
Se, bødlen renser tredie gang
sit sværd for blod og fugt,
og trende røde flammer står
på kluden, han har brugt;
men jeg er hovedløs og død,
når sjette gang en flammes glød
slår ud, slår ud
på bødlens klud.

Vi knæler ned, vi tyve mand,
med hovedet strakt frem,
og jeg skal se det blanke sværd
slå hovedet af fem;
men sjette gang, men sjette gang,
når tiden bliver dødsens lang,
er øjet i,
er alt forbi.

Nu pudser bødlen fjerde gang
sit sværd med samme klud,
mens nummer fire ramler om,
og blodet pøser ud,
og bødlen træder ganske nær;
jeg skelner hæftet på hans sværd,
et dragesving
på hæftets ring.

Så drejer jeg mit hoved lidt
og ser ham true stor og grå
med raget skal og nøgen pisk
mod himlen som er blå.
Jeg ser hvert enkelt hår, der gror,
i bødlens bryn og næsebor.
Jeg ser og ser
nu mer og mer.

Nu renser bødlen femte gang
sit sværd for fugt og blod,
og hovedet af nummer fem
er standset ved hans fod;
men tiden er så evigt lang
til sjette gang, til sjette gang.
Jeg tror ej mer,
at noget sker.

Er verden gået helt i stå?
Er sværdet fuld af fugt?
Skal bødlen evigt pudse det
og aldrig få det brugt?
Min nakke smerter uden stands,
og smerten slår en ilsom krans
i halsens kød.
Er jeg mon død?

Nej, bødlen står endnu og ser
langs sværdets tynde, sejge ægg.
Så træder han det næste skridt
og standser - måler - går lidt væk.
Jeg ser en bille vandre tryg
med grønt metal på hvælvet ryg,
den vandrer mod
en bøddelfod.