# data[].attributes.body
A aquesta època la corona d'Aragó s'estenguè cap al sud i a les illes Balears.
S'hi utilitzaba la llengua romànica per a la prosa i el romanç occità o provençal per a la poesia. El llatí es continuava utilitzant com llengua cultural.

Amor Cortés.
El trobador es declarava servidor fidel de la dama i l'amava a la esquena del senyor feudal, marit de la dama.
Gèneres i estils:

Cançó.

Alba

Pastorel·la

Sirvientés

Plany

Trobadors i Joglars.
Trobadors: persones que escrivien en versos i componien música.
Joglars: cantaven i divulgaven la poesia trobadoresca amb música.

Marcabrú (1130-1149)

Guillem de Cabestany (1162-1212)

Guillem de Bergueda (1138-1196)

Ramon Vidal de Besalú.

Cerverí de Girona (1259-1285)

# data[].attributes.body
Context Històric.
Segle XIII
S'emprengueren diverses croades des de l'Europa cristina i propiciades per els papas, per a conquistar Jerusalem i eradicar algunes heretgies. Desfeta dels albigesos suportats per Pere el Catòlic, aspiracions d'expansió territorial. Teocentrisme medieval, i posicions racionalistes. Aparegueren universitats.
Jaume I inicà expansió amb la conquesta de Mallorca i el Regne de València.
Pere el Gran va continuar la política d'expansió del seu pare.
Canvis socials, senyors feudals, poder dels reis, que cobraven impostos. Noves instiucions com Les Corts.
Societat de les ciutats: nuclis de població independents.

Ramon Llull.

Era cavaller i als trenta anys va viure un canvi espiritual que afermà la seua fe cristiana a causa de la visió de Jesucrist crucificat, el va impulsar a despendre's dels béns, abandonar la família i començar una vida religiosa dedicada a Déu i difusió del cristianisme. Tres ideals: conversió de fidels, composició de llibres doctrinals, fundar escoles per a formar futurs missioners.
Obra molt extensa, primer escriptor en impulsar el català, creador de la prosa literària, varietat com obres filosòfiques, teològiques, científiques, narratives, místiques i poètiques.

Segle XIV
Època de grans crisis polítiques, religioses, econòmiques i demogràfiques.
Rivalitats entre monarquies que provocaren guerres, com la guerra dels dos Peres entre Castella i la corona d'Aragó.
Divisió europea en dos blocs per la Cisma d'Occident.
Edat de Gel, arrüinà les collites i provocà és crisis econòmiques i revoltes de camperols i mortaldat.
Corona d'Aragó: es va firmar els limits meridionals de València; la conquesta de la resta de territori. Gràcies al tractat de Torrelles, hi va haver creiximent de ciutats i expansió territorial i econòmica, afavorí el comerç marítim i contacte amb corrent humanista.
Enriquiment dels nous burgesos i farmentació del poder feudar. Apareix el públic ciutadà alfabetitzat amb literatura nova próxima a la vida burgesa. També el públic lector de classes mitjanes.
Cancelleria Reial: institució administrativa encarregada de la documentació oficial, redactada en romanç. Instrument important en la comunicació i generalització d'un model de Llengua. Assolí una funció cultural important.

Cróniques medievals

Obres en prosa, històriques, més relevants. Narren gestes dels reis de la Corona d'Aragó. Justificaven la política reial. Realitat amb elements llegendaris, patriotisme, sentiment religiós, intenció moralitzadora i didàctica i interpretació subjetiva dels fets.. Les quatre més importants:

Llibre dels Fets, de Jaume I.

Crónica de Bernat Desclot.

Crónica de Ramon Muntaner.

Crónica de Pere el cerimoniós.

Literatura  Religiosa  medieval  i  influència  humanista.

Creació d'ordres religiosos com franciscans i dominicans, defensors d'un model de vida basat en la pobresa i senzillesa, ermitana o retirada.

# data[].attributes.body
Context històric.
Transformacions socials i culturals que enceten una nova visió del món modificant idees estètiques, polítiques i religioses. Crisi del feudalisme i pèrdua de poder de l'Església.
A la Corona d'Aragó hi ha un conflicte successori; un compromís de Casp provocà la castellanització de la cort i de la noblesa; s'uneixen Castella i Aragó. L'hegemonia de Catalunya decaigué a causa d'una greu crisi económica i social, epidèmies, revoltes i la guerra civil amb Joan II. València va ser el centre econòmic i cultural, amb augment de població i construcció de grans monuments.
Consodilació de l'estàndard literari, i el nom de la llengua pasa a tindre la llengua valenciana i llengua mallorquina.

Poesia.

Jordi de Sant Jordi.

Ausiàs March. El més important dels quatre.

Jaume Roig.

Joan roís de Corella.

Prosa.

Narrativa Cavalleresca.
Llibres de cavalleries: narrativa protagonitzada per cavallers, impulsada per la noblesa i destinada a defensar la institució de la cavalleria.
Novel·les cavalleresques: Realisme - geografia coneguda, temps de l'acció pròxim i les característiques humanes dels protagonistes i personatges en general.

Curial e Güelfa - Novel·la.

Tirant lo Blanch, de Joanot Martorell.

Prosa religiosa i prosa humanista.

Isabel de Villena.

Joan Roís de Corella.

# data[].attributes.headline
Edat Moderna - Decadència. Segles XVI, XVII, XVIII.

# data[].attributes.subject
Edat Moderna - Decadència. Segles XVI, XVII, XVIII.

# data[].attributes.body
Context històric.

Monarquies europees autoritaries, estats moderns. Reforma protestants per Luter i reacció del Concili de Trento.
Unificació i subordinació a Castella. A València i Mallorca es produeix la Guerra de les Germanies, que enfronta la petita burgesia i els llauradors (agermanats) contra l'aristocràcia (mascarats).
L'expulsió dels moriscos provocà un descens demogràfic, amb conseqüències socials i econòmiques. S'accentuà la política centralista i la represiió de l'ús de la llengua pròpia, substituida per la castellana. Es produeix la guerra de Secessió.
La mort sense hereus de carles II provocà la Guerra de Sucessió.
Decret de Nova Planta: abolí les institucions polítiques i legislatives dels regnes de la Corona d'Aragó, les Corts i els Furs.
Persecució del Català, que deixà de ser llengua oficial.

Renaiximent.

Moviment de renovació cultural inspirat en l'art clàssic de Grècia i Roma. La literatura renaixentista va ser escassa perque es mantingué fidel a la tradició medieval. Renovació de la poesia i nous gèneres com l'assaig, literatura d'idees.
El castellà s'utilitza per a producció literària i el llatí.
Poesia:

Pere Serafí.

Joan Timoneda.

Joan Pujol.

Prosa:

Joan Lluís Vives.

Pere Antoni Beuter i Cristòfor Despuig. Prosa historiogràfica.

Teatre:

Lluís del Milà.

Joan Ferrandis d'Herèdia.

Barroc.

Sentiment de frustració i escepticisme. Tot es lleig, repulsiu o extravagant. Descriu la realitat amb contrastos i figures retòriques. Exageració i utilització d'hipèrboles i hiperbàtons. Pretenia impressionar.

Poesia:

Francesc Vicenç Garcia. Burlesc i satíric.

Francesc Fontanella. Bucòlic.

Francesc Mulet. Paròdies i escatològiques.

Prosa:

Jeroni Pujades.

Pere Joan Porcar.

Neoclassicisme.

Il·lustració, corrent ideològica racionalista. Protagonitzat per la burgesia. Confiava en la raó humana per a aconseguir la felicitat i la considerava com natural, individual i necessitada de càlcul. Afavorí la ciència i la tècnica... Acadèmies, Retorn als models clàssics grecollatins. preocupació per el saber. Estudis lingüíistics, gramàtiques, diccionaris i apologies de la llengua. Llengua Llemosina: les nostres llengues.

Gregori Maians.

Carles Ros.

Llís Galiana.

Rafael Amat.

Joan Ramis i Ramis.

# data[].attributes.body
Context Històric.
Transformacions de la societat gràcies a la Revolució Francesa. La revolució industrial consolidà el poder de la burgesia, que va ascendir a classe dirigent. Demanda de llibertat individual i col·lectiva. Es va produir la Renaixença, que aspirà a la recuperació de la nostra llengua. Imposició del castellà.

Romanticisme.

Moviment cultural en el que creien en la bondat natural de les persones i la subjectivitat en la creació artística. Sentiment patriòtic. Es remontaven a l'edat mitjana i a països exòtics. Optimista i progresista, però es tornà pesimista i conservador. Idealisme poètic i estètic. insatisfacció per la realitat.

Renaixença.

Moviment de recuperació de la llengua pròpia. El gènere predominant va ser la poesia.

Poesia:

Teodor Llorente i Olivares.

Vicent Wenceslau Querol.

Constantí Llombart.

Teatre: cult, d'arrels romàniques. Vida quotidiana.

Àngel Gumerà.

Josep Bernat i Baldoví.

Eduard Escalante.

Realisme.

És una doctrina estètica basada en la descripció objectiva de la realitat, sense concessions a l’embelliment o a la idealització.

Narcís Oller.

Marià Vayreda i Vila.

Carles Bosch de la Trinxeria.

Naturalisme.

Afirmava el determinisme ambiental i biològic de l'ésser humà i el seu comportament, basada en la condició social i l’herència biològica dels individus.
El naturalisme Català no eren del tot naturalistes perque no acceptaven el que deia Zola; només ho són en alguns aspectes, com els escenaris i els personatges, peró hi havia perspectiva realista.

Josep Yxart.

# data[].attributes.body
Context Històric.
Modernisme, renovar la llengua catalana, noucentrisme,normativització lingüística, i avantguardies, futurisme i surrealisme.

Postguerra: Es permet la redacció. Mercat del llibre. Fins al 1950 no es recupera el teate. La narrativa és testimonial i de redacció. La poesia és simbolista, de recerca experimental i de testimoni.

Mercè Rodoreda. Aloma. Quinta, Quinta Guerra...

Pere Calders. Cròniques de la veritat oculta.

Joan Fuster i Ortells. Diccionari per a Ociosos.

Vicent Andrés Estellés. Llibre de les Meravelles.

Transició democràtica.

Joan Pla. Mor una vida es trenca un amor.

Isable Clara Simó. Dones.

Jaume Cabré. Jo confesso.

Ferran Torrent. Societat Limitada.

Quim Monzó. El perquè de tot plegat.