# data[].attributes.body
לונא אבו יונס . מרכז המחוננים אעבלין

# data[].attributes.headline
נתנאל- מעגלים בלגו

# data[].attributes.subject
נתנאל- מעגלים בלגו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
חור בלבנה: לגו כבר כופפתם היום? | וידאו WMV: האתר של סנדרס

זה מדע, זו אמנות, זה משחק ילדים - או אפילו שלושתם ביחד. אם חשבתם שכבר עשו ( ניוז דיסקברי) כל מה שאפשר עם לבני לגו, עוד לא ראיתם איך ג'ף סנדרס, מפורטלנד, אורגון (ארה"ב), משתעשע איתם. בתור ילדים, כולנו הידקנו את הלבנים המפורסמות מפלסטיק, ליצירת טירות ומכוניות מרוץ, אבל סנדרס דווקא מתמקד בגמישות הקלה של הלבנים; ברווח הדק שבין לבנה ללבנה.

בעולם של קינקט, אקסבוקס, אייפון ומכוניות חשמליות לכל דורש, נדמה שהסטטיות המיושנת של הלגו הפכה את הצעצוע ללא רלוונטי. אבל כמו שכולנו יודעים, קשה להחליף מוצר מנצח וסנדרס מצא דרך להפעיל את הילדות שלו, ולהכניס פן מרתק חדש בחתיכות הפלסטיק, שאי אפשר לחבר לחשמל.

סנדרס, יועץ תוכנה ביום ואשף לגו בלילה, החל לבנות מעגלים בלגו עם בנותיו, שהיום בנות שש ותשע, בקיץ שעבר. "סתם הרכבתי כמה לבנים ושמתי לב שיש להן כיפוף קל", מספר סנדרס באתרו. המעגל הראשון שבנה שימש כמכלאה לפרות הצעצוע של בתו, ומאז הוא יצר צורות מורכות הרבה יותר.

בנוסף לצבעוניות, ולצורות המגוונות שאפשר ליצור עם הלבנים הפשוטות, יש בזה לא מעט מתמטיקה; חובה לחשב בדיוק את כמות הלבנים הנדרשת לכל כיפוף, בהתאם לצורתו ולהיקפו. לשעשוע החדש קרא סנדרס "בריקבנדינג" (brickbending), ויש לזה את כל הסימפטומים של להיט.

"זו טכניקת הרכבה שתכליתה להפוך לבני לגו רגילות לצורות גיאומטריות מעוקלות וחלקות", הוא מסביר באתרו. "שום דבר לא מחומם, מומס או מודבק בתהליך, וגם אם הן נראות לכם מעט עייפות, לבני הלגו הישנות שלכם יעמדו במשימה". בגדול, סנדרס מציע לכולם לשלוף מהבוידעם את ארגז הלגו המאובק ומסביר באתרו איך עם כמה לבנים ישנות וידע גיאומטרי בסיסי, כל אחד יכול לבנות מעגל מושלם.

לדבריו, ברגע שהוא קלט את היחס הנדרש, העיצובים הפכו למורכבים יותר ויותר. העיצוב הגדול ביותר - החמנייה - מכיל יותר מ-1,800 לבני לגו. המשוואה המתמטית של היצירות שלו מאוד מוכרת: סדרת פיבונאצ'י, הידועה גם כחתך הזהב. "תמיד חשבתי בצורות. אני אוהב גרפים, משוואות ופונקציות", הוא כותב באתר ומסביר שמטרתו היא לעניין ילדים ומבוגרים במתמטיקה יישומית, בעזרת הצעצוע החדש-ישן.

עד שתמצאו כמות מספיק גדולה של לגו, ותפנו זמן לבנות מעגל, תוכלו להתפעל ולספוג השראה מהמקוריות והחן של היצירות שלו:

חור בלבנה: לגו כבר כופפתם היום? | וידאו WMV: האתר של סנדרס חור בלבנה: לגו כבר כופפתם היום? | וידאו WMV: האתר של סנדרס

# data[].attributes.attachment_link.title
חור בלבנה: לגו כבר כופפתם היום?

# data[].attributes.attachment_link.description
חור בלבנה: לגו כבר כופפתם היום? | וידאו WMV: האתר של סנדרס זה מדע, זו אמנות, זה משחק ילדים - או אפילו שלושתם ביחד. אם חשבתם שכבר עשו ( ניוז דיסקברי) כל מה שאפשר עם לבני לגו, עוד לא ראיתם איך ג'ף סנדרס, מפורטלנד, אורגון (ארה"ב), משתעשע איתם.

# data[].attributes.headline
נשימה מעגלית

# data[].attributes.subject
נשימה מעגלית

# data[].attributes.attachment_link.title
נשימה ותודעה | ריברסינג

# data[].attributes.attachment_link.description
ביום-יום הקוגניציה נוטה להיות, בהכללה - תבניתית, לוגית, דרוכה ומאופיינת בגלי מוח בטא, אלפא וגמא. תודעה זו ידועה במאפיינים שונים וחיוביים אך לעתים, לא מתאפשרת

# data[].attributes.body
ןלמה הארץ מסתובבת סביב השמש בתנועה אליפטית כמעט-מעגלית ולא ?מעגלית?

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מכון דוידסון לחינוך מדעי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כוכב לכת נע במסלולו סביב השמש במסלול אליפטי ולא מעגלי! זאת על פי החוק הראשון של קפלר, שהינו למעשה חוק אמפירי.

ניוטון נתן לכך ביסוס תיאורטי בכך שגזר את חוקי קפלר ממשוואות התנועה וחוק הכבידה האוניברסאלי. כידוע, כוח הכבידה בין שני גופים תלוי במסות שלהם ולמעשה כוח שהינו פרופורציוני להופכי של ריבוע המרחק הינו בקנה אחד עם חוקי קפלר. החוק הראשון של קפלר (למעשה כל 3 החוקים של קפלר) תקפים עבור כל מערכת של גופים שפועל ביניהם כוח משיכה שפרופורציוני להופכי של ריבוע המרחק ביניהם.

נסביר מהי אקצנטריות בהקשר לצורה הגיאומטרית של אליפסה:
מידת "השטיחות" של אליפסה נקראת אקצנטריות. באיור מטה, האליפסות הופכות ליותר ויותר אקצנטריות משמאל לימין. מעגל נחשב כמקרה פרטי של אליפסה עם אקצנטריות אפס, בעוד ככל שהאליפסות הופכות ליותר שטוחות האקצנטריות שואפות לערך 1. על כן, לכל האליפסות יש אקצנטריות שנעה בין 0 ל 1.

התנועה של הפלנטות היא תנועה אליפטית אך האקצנטריות שלהן היא כה קטנה עבור רוב הפלנטות, כך שלמעשה במבט ראשון הן נראות כנעות במסלול מעגלי.
עבור רוב הפלנטות עלינו למדוד את הגיאומטריה בדקדוק על מנת לקבוע שאין הן נעות במסלולים מעגליים, אלא במסלול אליפטי בעל אקצנטריות קטנה ביותר.
פלוטו וכוכב חמה הם יוצאי דופן: המסלול שלהן מסביב לשמש הוא מאוד אקצנטרי ומסלוליהם אכן נראים 'בבירור' מה לא מעגלי.

כאמור, על פי החוק הראשון של קפלר, ארץ נעה מסביב לשמש במסלול אליפטי. המסלול של ארץ הוא למעשה כמעט מעגלי;
האקצנטריות שלו היא רק 0.0167! לפלוטו, לדוגמא, יש מסלול 'שהינו ממש לא מעגלי' בעל אקצנטריות של 0.2488. חשוב להדגיש שהשמש היא לא בדיוק במרכז המסלול האליפטי של הפלנטה הסובבת אותה. לאליפסה יש נקודה שהינה קצת רחוקה ממרכז האליפסה הנקראת 'מוקד'. השמש נמצאת במוקד של האליפסה. משום שהשמש נמצאת במוקד, ולא במרכז האליפסה, כוכב הלכת נע קרוב יותר ורחוק יותר מהשמש בכל מחזור מסלולי. הנקודה הקרובה בכל מסלול נקראת נקודת הפירהליון. הנקודה הרחוקה נקראת נקודת האפהליון.

המעניין הוא שעד לעבודתו של קפלר תנועה מעגלית אחידה נחשבה לתנועה הטבעית והפשוטה ביותר. חוקי קפלר הם עד היום אחד מהתגליות המרכזיות והחשובות ביותר באסטרונומיה.

ללא ספק, ניסוח חוקי קפלר ובכלל זה ההנחה שהמסלול הינו אליפטי ולא מעגלי היא אחת מנקודת המפנה החשובות ביותר במדע בכלל.

מאת: חיים ברק
המחלקה לפיזיקה של חלקיקים ואסטרופיזיקה
מכון ויצמן למדע

הערה לגולשים
אם אתם חושבים שההסברים אינם ברורים מספיק או אם יש לכם שאלות הקשורות לנושא, אתם מוזמנים לכתוב על כך בפורום. אנו נתייחס להערותיכם. הצעות לשיפור וביקורת בונה תמיד מתקבלות בברכה.

# data[].attributes.attachment_link.title
למה הארץ מסתובבת סביב השמש בתנועה אליפטית כמעט-מעגלית ולא מעגלית? רון

# data[].attributes.attachment_link.description
13; כוכב לכת נע במסלולו סביב השמש במסלול אליפטי ולא מעגלי! זאת על פי החוק הראשון של קפלר, שהינו למעשה חוק אמפירי.
 
 ניוטון נתן לכך ביסוס תיאורטי בכך שגזר את חוקי קפלר ממשוואות התנועה וחוק הכבידה האוניברסאלי. כידוע, כוח הכבידה בין שני גופים תלוי במסות שלהם ולמעשה כוח שהינו פרופורציוני להופכי של ריבוע המרחק הינו בקנה אחד עם חוקי קפלר.

# data[].attributes.headline
מעגל משפתי בווטסאפ - נגב (המשך)

# data[].attributes.subject
מעגל משפתי בווטסאפ - נגב (המשך)

# data[].attributes.headline
מעגל כוכבים - יובל

# data[].attributes.subject
מעגל כוכבים - יובל

# data[].attributes.headline
גלגל ענק רועי ונתיב

# data[].attributes.subject
גלגל ענק רועי ונתיב

# data[].attributes.attachment_link.title
גלגל ענק - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
הגלגל הענק המודרני הראשון תוכנן על ידי ג'ורג' וושינגטון גייל פריס הבן מ גיילסברוג שב מדינת אילינוי, אשר תכנן גלגל ענק בגובה 75 מטרים עבור התערוכה הקולומביאנית העולמית שנערכה ב שיקגו בשנת 1893. הגלגל תוכנן במטרה להתחרות ב מגדל אייפל שהוקם עבור התערוכה העולמית של פריז (1889).

# data[].attributes.headline
עידן ריכל מעגלים נתיב ורועי

# data[].attributes.subject
עידן ריכל מעגלים נתיב ורועי

# data[].attributes.attachment_link.title
Idan Raichel - Ma'agalim (Circles) -  עידן רייכל - מעגלים

# data[].attributes.body
נויה

# data[].attributes.body
רועי ונתיב gaiizz

# data[].attributes.attachment_link.title
מעגל חשמלי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מעגל חשמלי מורכב מאוסף של רכיבים חשמליים, כמו נגדים, סלילים (משרנים), קבלים, דיודות, טרנזיסטורים, המחוברים ביניהם בעזרת מוליכים, בצורה שמאפשרת זרימה של זרם חשמלי דרכם.

# data[].attributes.headline
מעגלי משפחה ב+google - נגב

# data[].attributes.subject
מעגלי משפחה ב+google - נגב

# data[].attributes.body
שיר מעגלי

# data[].attributes.attachment_link.title
שיר מעגלי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
שיר מעגלי הוא שיר שה בית האחרון שלו זהה לראשון, או שהשורה האחרונה שלו זהה לראשונה. דוגמה לסוג הראשון הוא שירו של ביאליק " הכניסיני תחת כנפך", ואילו שירו של טשרניחובסקי " ראי, אדמה" הוא דוגמה למבנה של שיר שבו השורה האחרונה חוזרת על הראשונה.

# data[].attributes.headline
מעגל החיים של הצפרדע (גלגול)

# data[].attributes.subject
מעגל החיים של הצפרדע (גלגול)

# data[].attributes.body
נויה
https://www.youtube.com/watch?v=vnF3hdTiw0U
גלגולה של צפרדע

# data[].attributes.headline
סגירת מעגל-שירי אור ואביתר

# data[].attributes.subject
סגירת מעגל-שירי אור ואביתר

# data[].attributes.body
אסף רמון-אילן רמון
אילן רמון-
לאום- ישראל
תאריך לידה | 20 ביוני 1954
תאריך פטירה | 1 בפברואר 2003 (בגיל 48)
אסף רמון-

# data[].attributes.headline
אני עומדת במעגל

# data[].attributes.subject
אני עומדת במעגל

# data[].attributes.attachment_link.title
חנה אהרוני - אני עומדת במעגל - שירי ילדים

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
גילי חסקין - מדריך טיולים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
המטייל באירלנד, אנגליה, צרפת ומקומות נוספים בעולם, החל בארץ ישראל וכלה באירופה, מוצא את עצמו נפעם מול מבנים מונומנטליים, שנבנו בתקופות קדומות. בנייתן הצריכה כושר ארגון, יכולת טכנית וכמובן גם אמונה יוקדת.
מבוא: התרבות המגאליתית בעולם
המבנים אשר שרדו מהתקופות הפרה היסטוריות בעולם כולו, ואשר נחשבים כיצירות אדריכליות היו מבני פולחן. בתי מגורים נבנו מחומרים פחות עמידים, כמו לבני בוץ ועץ. מניעים דתיים הביאו להישגים משמעותיים לאורך תולדות האדריכלות ותחילתם בפרה היסטוריה.

כבר למעלה מ-5000 שנה שנה לפנה"ס פיתח האדם צורת אדריכלות המבוססת על מגאליתים (מגאלית-אבן גדולה; מילולית ביוונית: ליתוס-אבן, מגאס-גדול) - מבנים העשויים מגושי אבן עצומים וגסים, שנועדו כנראה לצורכי קבורה ופולחן. מאז ומעולם הציתו המונומנטים המגאליתיים את דמיונו של האדם. הם סיפקו שפע אגדות ואמונות טפלות. בתקופות פרה-היסטוריות, כמו גם לאורך ההיסטוריה, נקשרו אבנים וסלעים לאלוהות. דוגמות לכך ניתן למצוא בתרבויות שונות: האל הפרסי מִיתְרַס נחשב כמי שנולד מסלע, שהתחתן עם סלע ושאביו היה סלע. משה הכה בסלע כדי להוציא מים. משמעות המילה "פטרה" ביוונית היא סלע, ומכאן שמו של הקדוש הנוצרי פטרוס.

בתקופות פרה-היסטוריות ידועים שלושה סוגים עיקריים של שימוש באבנים מגאליתיות: מֶנְהיר, דוֹלמֶן ואבנים הערוכות בצורת מעגל. באיים הבריטיים, בהם אנו עוסקים כאן, שכיחות שתי הצורות האחרונות.

ריכוז של מבנים מגליתיים מצא ב- Clontygora, שבצפון אירלנד.

אלו הם מעין מבנים בצורת "שולחן", המורכב משתי אבנים ענקיות ניצבות התומכות באבן ענקית אופקית. כל אחת מהאבנים שוקלת טונות אחדות, אך גושי האבן הענקיים האלה מונחים זה על גבי זה ללא מלט. היו גם דולמנים נמוכים שהגיעו לגובה מטר וחצי בלבד. במקור, הדולמנים היו מכוסים באבנים נוספות ובאדמה, אך עם חלוף הזמן, נותרו המבנים המגליתיים בלבד.

פירוש השם דולמן הוא "שולחן אבן" ("דול" = שולחן, "מן" = אבן בשפה הברטונית העתיקה).

צירוף המילים Grotte De Fée (מילולית בצרפתית: מערת אלת הגורל) משמש בצרפת כשם לדולמנים רבים. מקור המילה Fée הוא במילה הלטינית Fata, שפירושה אלת גורל. אחת האמונות שנקשרו לדולמנים הייתה, כי אלות הגורל נשאו על ראשיהן ובסינריהן את האבנים האלה בעודן טוֹווֹת חוטים. אגדות אחרות קישרו את הדולמנים עם ענקים ובהם הענק גַרגַנטוּאָה (Gargantua), גיבור ספרו של רַבּלֶה (Rabelais) מהמאה ה-16, אשר היה מוכר כגיבור אגדי תקופה ארוכה לפני שכתב רבלה את סיפורו. חלק מהדולמנים מתקשרים בשמותיהם לדמותו, ביניהם: "מיטת גרגנטואה", "כיסא גרגנטואה" ו"מיטת הענק". מילים בשפות אירופיות אחרות, כגון "Hünenbetten" בגרמנית ו "Hunebed" בהולנדית מרמזות כי אלו נחשבו למיטותיהם של ענקים. הדולמנים אופייניים לתרבות הניאוליתית, אך היו בשימוש עד לתקופת הברונזה. הדולמן שימש לעיתים גם כמזבח, כשולחן לאלים שנתפסו כענקים או כקבר.

הדולמן שימש כנראה כמזבח, כשולחן לאלים שנתפסו כענקים או כקבר. נמצאו גם דולמנים הערוכים ברצף זה אחר זה, בצורה המזכירה פרוזדור. המונומנטים המגאליתיים מטיפוס דולמן פרוזדורי הופיעו במערב צרפת באלף החמישי לפנה"ס. בקוריאה קיימים כ-40% מכלל הדולמנים בעולם נמצאים בקוריאה, רובם באתרי הדולמן בגוצ'אנג, בהוואסון ובגאנגהווה. אלו הם דולמנים יפים ומרשימים אשר נבנו במהלך האלף הראשון לפנה"ס. אנו מוצאים גם דולמנים רבים ברחבי מערב אירופה, מאיטליה ועד צפון-מערב אירלנד, מדרום ספרד ופורטוגל ועד דנמרק ודרום שבדיה. גם בארץ ישראל מספר רב של דולמנים, מהם מאות שמצויים ברמת הגולן. דולמנים רבים מצויים ליד קיבוץ שמיר.

רבים הם הטוענים כי הדולמנים הינם המקור לסיפורים המקראיים על ענקים ורפאים, ועל עוג מלך הבשן. על-פי דברים פרק ג' פסוק יא: "רק עוג מלך הבשן נשאר מן הרפאים, הנה ערשו ערש ברזל, הלא הוא ברבת בני עמון תשע אמות ארכה וארבע אמות רחבה באמת איש". יש הסבורים כי זהו תיאור של דולמן, אשר נראה למספר התנ"כי, כמו לאנשי אירופה הצפונית, כמיטתו של ענק.

מנהיר (מילולית בצרפתית בְּרֶטָנִית: אבן ארוכה; men-אבן, hir-ארוך) הוא אבן עצומה הניצבת אנכית בתוך האדמה. אבנים מסוג זה ניצבות בדרך כלל במרכזו של שדה או מסודרות בשורות, ונראה כי הועברו למקום שבו הן נמצאות. פיסת האבן התקועה באדמה מהווה לעתים חמישית עד רבע מגובהה הכולל. גובהן הממוצע של אבנים אלה הוא תשעה מטרים.

המנהיר הגבוה ביותר באירופה מתנשא לגובה 20 מטר בחלק הבולט מעל פני הקרקע, ועוד ארבעה מטרים בחלק השקוע בקרקע. למרות משקלו העצום (350 טון) הובל לאורך קילומטרים אחדים למקומו. היום הוא מורכב מארבעה שברים המוטלים במקום הימצאו על הקרקע באזור קַרְנַאק (Carnac), בבְּרֶטָנִי (Bretagne) שבצרפת. החוקרים סבורים שנשבר זמן קצר לאחר שהובא למקומו כדי שחלקיו ישמשו כאבני קורה לדוֹלמֶנים (מבנים שבהם שתי אבנים אנכיות תומכות באבן שלישית), דבר שבסופו של דבר לא צלח. השערה זו מתבססת על דולמנים שנמצאו בסביבה, אשר לאבני הקורה שלהם שימשו אבנים דומות.

מספר המגאליתים באזור ברטני הוא הגדול בעולם. נמצאים בו למעלה מ-3,000 מנהירים, המתוארכים לתקופה שבין השנים 5,000 ל-1,000 לפנה"ס. מקור שם האזור קרנאק הוא כנראה במילים Cairn או Carn - מונח באנגלית ימי ביניימית, שפירושו ערמת אבנים המשמשת כנקודת ציון או כאתר זיכרון.

בחלק מהמנהירים יש פתח טבעי, שהיווה כנראה סיבה לכך שנבחרו והובלו למקומם. חלקם מעוטרים בדגמים דקורטיביים - הנפוצים ביותר הם דגמי ספירלה, מעגלים קונצנטריים, צורת זיגזג וצורת פרסה. על-פי השערת החוקרים, דגמים אלה נקשרים לשמש ולאלמנטים שמימיים אחרים. יש המוצאים קשר בין דגמי הספירלה והמעגלים הקונצנטריים, לפולחן האלה הגדולה - האם האוניברסאלית שסגדו לה באזור הים התיכון כאלה המעניקה חיים. החוקרים מפרשים את צורתם כתיאור מופשט של בטן האישה, שממנה באים חיים, וכסמל לטבור הארץ. השערה זו מקבלת את השראתה ממשמעות הספירלה כסמל לאמא אדמה בקרב האינדיאנים בצפון אמריקה.

מלבד מנהירים שעליהם נחרטו צורות מופשטות, נמצאו מנהירים עם תבליטים נמוכים שעליהם נחרטו דמויות אנושיות. כאלה נמצאו באיטליה, בקורסיקה ובצרפת. באזור לנגדוק העלית (Haut Languedoc) שבצרפת נמצאו מנהירים שהמוטיבים הנפוצים ביותר החרוטים עליהם הם: פנים עם שתי עיניים, שתי ידיים ושתי רגליים. אף, פה ואוזניים נעדרים מרוב התבליטים. גובה אבנים אלה המתוארכות ל-1800-2600 לפנה"ס, נע בין 0.80 מטר ל-4.5 מטרים ומשקלן נע בין מאות קילוגרמים ל-14 טון.

אחת העובדות המרתקות בכל הקשור למונומנטים המגאליתיים היא האוריינטציה שלהם. שדות המנהירים מסודרים בשורות מקבילות ממזרח למערב ומסתיימות בקְרוֹמְלֶך - מעגל אבנים. המנהירים נראים כאילו סודרו על-פי מפה אסטרונומית. הם ערוכים על הציר המחבר בין נקודת זריחת השמש ובין נקודת שקיעתה ביום הארוך ביותר או ביום הקצר ביותר בשנה. היום הארוך ביותר, היום הקצר ביותר והיום השווה ללילה באביב ובסתיו, מחלקים את השנה לארבע עונות. בכל אחד מימים אלה נערכו חגיגות לציון האירוע. הדגש על האוריינטציה משקף אולי את הדרך שבה עושה האלוהות את דרכה ואת הכיוון ממנו מצפים שתופיע. ליקויי שמש וירח סיפקו הזדמנות בלתי סדירה לטקסים המציינים את חזרת אור השמש או הירח, שביטאו את המוות ואת התחייה בטבע.

תופעת המנהירים אינה ייחודית לאזור קרנאק. ברחבי אירופה קיימים סוגים שונים של שורות אבנים. גם באירלנד מתנשא מנהיר מפורסם ב-Ballinagree. מספר האבנים וגודלן משתנים ממקום למקום, אך כיוון שרוב האבנים נפגעו בימי הביניים על-ידי בונים אשר עשו בהן שימוש חוזר, קשה להעריך כיצד נראו במקור. רוב שורות האבנים עשויות מנהירים בגובה מטר אחד בקירוב. מספר השורות באתר מסוג זה נע בין שתיים לשש, והן נמשכות לאורך 50 מטר בערך. בקרנאק נע גובה האבנים בשורות המנהירים בין חצי מטר לארבעה מטרים. בכל אחת משורות האבנים ממוקמת האבן הגדולה ביותר בקצה המערבי. כל אחת מהשורות הסתיימה כנראה במעגל אבנים.

פעמים רבות מעגלי האבנים מורכבים ממנהירים, אך לעתים הם מורכבים מאבנים קטנות יחסית, מה גם שמנהירים פעמים רבות עומדים לבדם. למעגלי האבנים יש כנראה חשיבות פולחנית וייתכן מאד שיש להם קשר לפעולות גרמי השמים.

גם שורות האבנים וגם מעגלי האבנים שימשו כמקום של התכנסות וטקסים. חוקרים שונים מנסים לפענח את תופעת המנהירים. המראה הפאלי של רובם מביא חלק מהחוקרים למסקנה שמדובר בפולחן פוריות. יש הקושרים אותם לפולחן השמש או לפולחן הירח. אחרים משערים שהמנהירים נועדו לציין אירועים מיוחדים או ששימשו כשעוני שמש. המניע להובלתם היה דתי, כנראה, כי מניע כזה הוא חזק דיו כדי להביא אנשים למאמץ מסוג זה.

בצפון אירופה קיימים מעל ל- 40,000 אתרים מגאליתיים, המפורסמים בהם נמצאים באנגליה. ברחבי הארץ פזורים מעגלי אבן מסתוריים, שמטבע הדברים, ריכזו סביבם פולקור רב ואגדות עם.

המפורסם מבין התארים הללו הוא "סטונהנג'", הניצב במישורים הפתוחים של סליסברי, כ- 3 ק"מ מערבית לעיר אמסבורי, ווילטשייר בדרום אנגליה. אין האתר מבנה יחיד, אלא כולל סדרה של מבני אדמה, עץ ואבן שנבנו ועוצבו מחדש במשך תקופה של יותר מ- 1400 שנים.

ישנן הוכחות רבות המצביעות על-כך שפולחן אבנים היה קיים בעבר הפרהיסטורי, פולחן אותו הצליחה הכנסייה הנוצרית לדכא באופן חלקי בלבד. עצם הצורך בצווים הרבים אותם הנפיקה הכנסייה במאות החמישית, שישית ושמינית, כנגד כל הפולחנים הפאגאניים הקשורים למעיינות ובארות, לעצים ולאבנים (פולחן שללא ספק, כלל גם את האתרים המגאליתיים), מצביע על התעקשות המוני העם על פולחניו העתיקים. לפי לסלי גרינסל, בספרו "פולקלור בבריטניה הפרהיסטורית" (1976), בסוף המאה ה - 9 לספירה, ועידת נאנטס בצרפת הוקיעה הערצת וקידוש אבנים. פסקי-דין שונים, לא רק אסרו על פולחן-אבנים, אלא חייבו בדין, את מי שנמנע מלהרוס אבני פולחן אלו.

על אף זאת, ברור שהאבנים העומדות המשיכו להיות נערצות ומקודשות במשך כל תקופת ימי-הביניים ואף מאוחר יותר. בשנת 1410, על-פי רישומי קתדרלת הרפורד, הוציא בישוף הרפורד צו האוסר את פולחן האבן והבאר בטורנאסטון, הרטפורדשייר.

נראה, שאחת מהסיבות הנפוצות לקידושן המיוחד של אבנים עומדות, כדוגמת סטונהנג', היתה האמונה ביכולתן לרפא מחלות ותחלואים שונים. החוקים האנגלו-סקסונים לעתים כוונו ישירות אל אלו שחיפשו מזור אצל האבנים. בדו"ח שכתב ג'פרי ממונמות' על סטונהנג' במאה ה-12, הוא מציין ש"באבנים אלו קיים מסתורין וסגולות ריפוי לתחלואים רבים". בסטונהנג' היו שוטפים את האבנים, והמים היו נשפכים לתוך אגנים בתוכם רחצו החולים. סגולות ריפוי המשיכו להיות מיוחסות לאבני סטונהנג' גם במאות ה- 17 וה- 18.

ישנה טענה שהקישור בין האבנים לתכונות ריפוי, נובע מבלבול בין המילים "ריפוי" (Heal), ו"עקב" (Heel), כאשר שתי אלו הן כנראה עיוות של המילה "הליוס", השם היווני ל"שמש", ולאל השמש. העובדה שלאין ספור אתרים מגאליתיים, אבנים עומדות ומעגלי אבנים יש קישורים אסטרונומיים, הוכחה באופן משכנע ביותר על-ידי אלכסנדר ת'ום, ובמקרה של סטונהנג' בפרט על ידי סר נורמן לוקייר, ג'ראלד הוקינס ופרד הויל. האבן הקרויה בסטונהנג' "אבן העקב" היתה צריכה מן הסתם להיקרא "אבן הליוס", או "אבן השמש", מעליה זרחה השמש ביום שוויון הקיץ.

בסטונהנג' (Stonehenge) שבדרום אנגליה נמצא אתר, המורכב מקבוצות אבנים הערוכות במעגלים קונצנטריים. מערך אבנים זה אינו מהווה מבנה אחד, אלא סדרת מבנים שנבנו ונבנו מחדש במשך תקופה של 1,500 שנה בקירוב.

זהו האתר ששרד במצב הטוב ביותר מבין אתרי המגאליתים באירופה. הוא כלל מעגל גדול חיצוני של טְרִילִיתִים (בסטונהנג' בלבד מכונה הדולמן "טרילית", Trilith, מילולית ביוונית: שלוש אבנים); שני מעגלים פנימיים הבנויים בצורה דומה; ואבן דמוית מזבח במרכז. היום קשה להבחין במעגלים אלה, כי חלק מהאבנים נעלמו וחלקן נפלו ממקומן. בלב המעגל הפנימי ניצבה קבוצת אבנים שסודרה בצורת פרסה. פתח הפרסה היה מכוון בדיוק לנקודה, בה זורחת השמש ביום הארוך ביותר בשנה. בזריחה מאירות קרני השמש במשך דקות אחדות בדיוק את הציר המרכזי של הפרסה.

הצורות העגולות החוזרות בסטונהנג' הן דוגמה של התייחסות אוניברסאלית לאירועים שמימיים באדריכלות פרה-היסטורית. על-פי תורות קוסמולוגיות רבות, בתקופות קדומות, בוקעים השמש והכוכבים מהאדמה וחוזרים אליה מדי יום ביומו. הגופים הנראים בשמים הם עגולים וגם תנועתם מעגלית.

לפי השערת הארכיאולוגים, סטונהנג' היה מעין מקדש שבו נערכו טקסי פולחן במועדי שיא הקיץ ושיא החורף. היחס בין צורת המבנה ובין "תנועת" השמש בשמים הקל על הכוהנים לזהות את המועדים שבהם ערכו טקסים הקשורים בחילופי העונות. למועדים אלה הייתה משמעות מיוחדת עבור האדם הפרימיטיבי, שעסק בחקלאות והיה תלוי בתנאי האקלים למחייתו. מערך האבנים בסטונהנג' בישר בצורתו מבנים ארכיטקטוניים מאוחרים יותר של מקדשים וקתדרלות, אשר האוריינטציה שלהם תוכננה על-פי מסלול "תנועת" השמש.

בימי הביניים היה מבנה האבנים בסטונהנג' אפוף מסתורין ואגדות. באנגליה ובצרפת כונו אבניו "אבני תלייה" ("Hanging Stones"). יש המייחסים זאת לעובדה שהאבנים נראות כתלויות באוויר. אחרים מניחים כי האבנים שימשו לתליית פושעים. אפשרות נוספת היא שמקור השם הוא הֶנְגִ'יסְט (Hengist), שמו של אחד משני האחים שהנהיגו את פלישת הסקסונים הראשונה לאנגליה במאה החמישית לספירה. אחיו של הנג'יסט נהרג, והנג'יסט ובנו כבשו את כל ממלכת קנט.

סטונהנג' הוא אתר אחד מתוך אתרים פרה-היסטוריים רבים הערוכים בצורת מעגל ומכונים הֶנְגֶ'ס (Henges). בהקשר זה אפשר להזכיר את קרחונג' (Karahunj) שבדרום ארמניה, שנבנה 300 נה קודם לסטונהנג' ובדפי המידע לתיירים מכונה גם Zorats Stones . ייתכן ושימש כמצפה כוכבים או כאתר פולחן לגרמי השמים.

ברמת הגולן נמצא אתר בשם רוג'ום אל הירי (מילולית בערבית: תל החתול הפראי), שזכה לכינוי " סטונהנג' הישראלי " ומתוארך לשנים 1500-2000 לפנה"ס. הוא מורכב מקבוצות אבני בזלת: קבוצת אבנים מרכזית וארבעה מעגלים קונצנטריים של אבנים. אתר זה שימש כנראה לתצפיות בירח ובשמש, שעל-פיהן נקבעו תאריכי ראשית האביב (עת הקציר) וראשית הסתיו (עת הזריעה).

לבירינתים פרהיסטוריים שימשו כמלכודות לרוחות רעות או כמסלולים מוגדרים לצורך פולחן. בימי הביניים סימל הלבירינת את הדרך הקשה אל אלוהים, שמרכזה אחד (אלוהים) ותחילתה אחת (לידה). החל בתקופת ה רנסאנס, לבירינתים איבדו את מרכזם: האדם ההולך בהם הוא המרכז - השתקפות של לימודים הומניסטיים.

יש לציין כי הפסיכולוג היונגיסט, מיכה אנקורי, מציע לראות במבנים מעגליים אלו תבנית פסיכולוגית, המזכירה לדעתו את המנדלה שבבודהיזם הטיבטי ותפקידם, כמו במנדלה, לסייע לאנשים להגיע לריכוז ובמקרה שלהם, גם לרגיעה. ואכן, באחד מסיפורי המלך ארתור אומר מרלין (Merlin), עוזרו של ארתור, שיש באבני סטונהנג', מסתורין ויכולת ריפוי של מחלות רבות. על-פי אותו סיפור, נשאו ענקים קדומים את האבנים מרחבי אפריקה, הביאו אותן לאירלנד, ומרלין העביר אותן לסטונהנג' בכוח המילה.

התקופה הנאוליתית (תקופת האבן החדשה) - 4500-2500 לפנה"ס

כ-6000 שנה לפני זמננו, החל גל של פולשים מן המזרח לשוב ולפקוד את אירלנד. היו אלו אנשים שהביאו עמם תרבות מתקדמת - התרבות הניאוליתית. חקלאות, מגורי קבע (לעתים במכלאות עפר על ראשי ההרים), קרמיקה וגרזני אבן העשויים בטכניקה מתקדמת היו סימן ההיכר העיקרי של התרבות החדשה, שעד מהרה העלימה את אנשי התרבות המסוליתית. אל מול אלה הסבורים כי המדובר בפולשים מן המזרח, קיימים אלה הסבורים כי "המהפכה הניאוליתית" הייתה איטית, וחדרה אל האי לאיטה בצורה של קשרי תרבות עם האנשים שמעבר לים, באנגליה ובאירופה היבשתית.

החקלאות הייתה השינוי המהותי ביותר באורח החיים בין התקופה המסוליתית לתקופה הנאוליתית, שבכול העולם היא מוגדרת כמהפכה החקלאית. כבשים, עיזים, בקר ודגנים, שהובאו מאנגליה הפכו למוצרי היסוד בכלכלה הניאוליתית, והאוכלוסייה גדלה בהתאם. מערכת של שדות חקלאיים, שהשתמרה בסייד (Céide) שבמחוז מאיו, הינה עדות לתחכום של התרבות הניאוליתית אל מול קודמתה המסוליתית. במקום נותרו שרידי חקלאות עתיקה, מהגדולים בעולם, והותירו משטחי כבול, מתחומים בגדרות של אבן.

ניתן להניח שהאוכלוסיה הקדומה באירלנד היתה מורכבת משני יסודות גזעיים, אלא שהיסוד הדרומי גבר והלך. השרידים הקדומים של שלדי אדם, שהשתמרו מתקופה מאוחרת יותר (תקופת הברונזה), מעיידם שתושבי אירלנד מאותו הזמן היו מן הטיפוס הים תיכוני: ממוצעי קומה, כהי עור ושחורי שיער. תושבים אלו, שהקלטים קראו להם בתחילה בשם "פרֶטאנים" - שם שבו כינו עד אז גם את תושבי אלביון[1] - נתפרסמו לאחר מכן בשם "פיקטים" ואילו השם "פרטאנים" - בשינוי צורה: "בריטאנים" - נתייחד לתושבי אלביון בלבד. כנראה שהארגון החברתי שלהם היה מאטריארכלי. הפיקטים הגיעו לרמת תרבות ניכרת . ידעו להקים מצבות קבורה ענקיות, בדומה למצבות שבנו האיברים. דבר המעיד על ארגון חברתי ניכר וכן ידעו לחצוב נחושת , לערבבה בבדיל וליצור ברונזה[2]. כמו כן יצרו תכשיטי זהב משוכללים יחסית. מכיוון שייבאו את הבדיל סביר להניח שפיתחו קשרי מסחר מסועפים ואמנם, תכשיטי זהב איריים מתקופה זו, נמצאו ברחבי אירופה.

סימן ההיכר של התרבות החדשה היה הדאגה למתים. עם המתים בקבריהם נמצאו אוצרותיהם הגשמיים של אנשי התקופה - כלי נשק, תכשיטים, כדים מחמר. הקברים הינם השריד הבולט ביותר לתקופה זו, ומאות מצבות אבן מגליתיות (עשויות מאבני ענק) פזורות לאורכה ולרוחבה של אירלנד.

אלו מאופיינים בארבע צורות עיקריות:

א. גל החצר. ב. הדולמן. ג. קבר המעבר. ד. קבר היתד. ארכאולוגים חלוקים בדעותיהם האם ארבע צורות קבורה אלו מציינות ארבעה גלי פלישה, או שמא זוהי תוצאה של התפתחות תרבותית טבעית, ומגוון שנוצר עקב ריבוי האוכלוסייה. בשיאה של התקופה מנתה אוכלוסיית האי בין 100,000 ל-200,000 נפש. לקראת סיום התקופה הדלדלה האוכלוסייה במקצת, בין היתר בשל העובדה שמאמצים רבים הושקעו ביצירת מצבות אבן גרנדיוזיות ופחות בחקלאות.

צורת הקבורה הקדומה המועדפת באירלנד הייתה השריפה של הגוויה והטמנתה בתוך גל אבנים (Cairn). באירלנד התפתחה צורה ייחודית של גל האבנים הניאוליתי המוכר מאתרים ניאוליתים אחרים באנגליה ובסקוטלנד. זהו "גל החצר" או "Court Cairn". צורה זו של קבורה מצויה בצפון באירלנד רק בצפון ובמקומות מסוימים בדרום מזרח סקוטלנד. שם אחר לגלי אבנים אלו הוא "מערות קלייד קרלינגפורד". רוב גלי האבנים הללו הוקמו בסביבות 3500 לפני הספירה, אך נעשה בהם שימוש עד תקופת הברונזה המאוחרת, כ-2200 לפני הספירה. שלוש מאות מבנים מסוג זה פזורים ברחבי אירלנד. צורה זו נחשבת לצורת הקבורה העתיקה ביותר מבין ארבע הצורות.

מדובר במספר גלי אבנים ארוכים ומלבניים, או בצורת טרפז, אשר בקירותיהם מספר חדרי קבורה, והם יוצאים החוצה אל חצר גדולה ופתוחה. מניחים כי החצר שימשה לטקסי הקבורה, שלאחריהם היה המת נקבר (לאחר שריפתו) בתוך אולמות האבן. בכניסה מן החצר אל אולמות הקבורה אשר בתוך גלי האבנים, היו בדרך כלל שתי אבנים גדולות מאונכות, כשעליהן אבן מאוזנת. הגג עצמו של אולמות הקבורה היה שטוח, והחצר הפנימית פתוחה לרוחות השמים.

גל-עד נוסף ומתקדם יותר היה ה"דולמן", המורכב ממספר "אבנים מגליתיות" (מיוונית מגאליתוס - "אבן גדולה")[3], הערוכים במבנה, (לעתים מבנה פשוט של שתי אבנים מאונכות שעליהן אבן ראשה מאוזנת, ולעתים מבנים מורכבים בהרבה). כל אחת מהאבנים שוקלת טונות אחדות, אך גושי האבן הענקיים האלה מונחים זה על גבי זה ללא מלט. היו גם דולמנים נמוכים שהגיעו לגובה מטר וחצי בלבד. במקורם היו מכוסים באבנים נוספות או באדמה, אשר שימשו כתא קבורה. אלו התפזרו עם השנים, ונותר רק המבנה המגליתי..

הסוג שהתפתח באירלנד נקרא "דולמן השער", שכן הוא נראה כשער ענק אל רקע השמים. ידוע במיוחד Poulnambron שליד הכפר Carron

דולמן השער עשוי משתי אבנים מגליתיות מאונכות העומדות זו אל מול זו, כשעליהן אבן נוספת, מאוזנת. ויוצרות שער, אשר שימש במקורו ככניסה לתא הקבורה. תא הקבורה עצמו נעלם עם הזמן, ורק מבנה ה"שער" נותר. לעתים ישנה אבן נוספת בין אבני ה"שער" אשר שימשה במקורה על מנת לחסום את הכניסה לתא הקבורה לאחר סיומו של הטקס. נראה כי מאחורי הדולמן היה גל אבנים עגול או מרובע, ולאחר סיום טקס הקבורה הייתה הדלת "ננעלת" באמצעות אבן מגליתית נוספת שחסמה את הכניסה ושמרה על מנוחת המת.

השערים פונים לרוב למזרח, וכאשר מצוי הדולמן במעלה גבעה ולא בראשה, פונה השער אל ראש הגבעה. דולמנים אלה הם מבנים רבי הוד ומעוררי השתאות. עד היום לא ניתן לספק תשובה מלאה לשאלה כיצד הצליח האדם הניאוליתי, באמצעות הטכנולוגיה המינימלית שהייתה לו, להעלות את אבן הראשה הענקית אל גובהו של הדולמן. כמאה ושישים ממבנים אלו מצויים בכל רחבי אירלנד.

רבים הם הארכאולוגים הסבורים כי במהלך תקופת האבן החדשה הגיע גל חדש של מהגרים אשר הביא עמו צורת קבורה חדשה - "קבר המעבר" (Passage Grave). המדובר במערת קבורה שאליה מוביל מבנה בצורת פסאז'[4]. לקברים אלה ישנם לרוב גגות בשיטות בניה מורכבות יותר מלוח האבן המגליתי המונח על הדולמן. על גגות אלה ועל קירות המעבר נמצאים לרוב שרטוטים וחריתות של צורות אבסטרקטיות, או אף של דמויות אנושיות. המעבר עצמו נבנה כך שבתאריך משמעותי בשנה תזרח השמש ותאיר אל תוך המעבר. כשלוש מאות קברים מסוג זה מצויים באירלנד. לעתים כמה עשרות קברים מסוג זה יוצרים "בית קברות" במורד גבעה.

מניחים כי מבנים אלה שימשו את הקהילה לאורך זמן רב. מכיוון ששריפת המתים הייתה נהוגה באירלנד, היה תא הקבורה המקום בו הוכנס אפרו של המת. בקברים אלו נמצאו כלי חרס מתקדמים אשר שימשו לעתים כתשורה למת, ולעתים כדי לשמור את אפרו. מכאן מסיקים הארכאולוגים כי תרבות זו (אשר הגיעה כפי הנראה מאזור בריטני בצרפת, שם נמצאו כלים דומים) הינה מתקדמת יותר מן התרבות שיצרה את הדולמנים ואת גלי החצר. זו הקבוצהה קטנה ביותר מבחינה מספרית., אך המרשימה ביותר בגודל ובחשיבות.

המפורסם שבקברי המעבר מצוי בניוגריינג' (Newgrange), והוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית . זהו אחד המבנים העתיקים בעולם הערוך בצורה אסטרונומית והוא נבנהבין 3300 ל-2900 לפנה"ס (וקודם לסטונהייג' באלף שנים). ניוגריינג' תוכנן כך, שביום הקצר ביותר של השנה (21 בדצמבר) , יחדרו לתוכו קרניה הראשונות של השמש הזורחת, דרך פתח הקרוי "קופסת אור" מעל לכניסה אל הקבר ומאירים את תא הקבורה.

האתר המגאליתי המפורסם ביותר בכול אירלנד הוא האתר ניוגרנג' ( Newgrange) . זהו קבר מעבר ענק, שנחשב לאחד הקברים החשובים ביותר באירופה. האתר נמצא בעמק נהר ה-Boyne, שלאורכו זרועים אתרים רבים, כולל העיגולים המסתוריים שעל גבעת טרה (Tara), שהולידו בקרב מסורות הקושרות אותם לקלטיים. המסורת המקומית מספרת שכאן קבורים המלכים הקלטיים המיתיים, מלכי Tara. אך מדובר באתר מאגליתי שמתוארך ל-3200 לפנה"ס. [יש לציין כי בסהר הפורה שבו אנו חיים, זו כבר תקופת הברונזה הקדומה ואילו באירלנד, עדיין ניאוליתית. האתר התגלה ב-1699 והחלו לחפור אותו בשנות ה-60

במקום תל ענק ממדים, ובו אבני קוורץ בוהקות בלבן ואבני גרניט שחורות. האבנים משני הסוגים הובאו לכאן מרחוק. סביב התל מגליתים מעוטרים בספירלות. מעבר מקורה מוביל לתוך הקבר, אל חלל קבורה שצורתו צלב והוא מקורה בכפה מדומה. במשך כל אלפי השנים לא נזלה פנימה ולו טיפה אחת. הארכיאולוגים מצאו כי מדי שנה, החל מה-17 בדצמבר, במשך חמישה ימים שמניינם מסתיים ביום הקצר בשנה, חודר פס דק של אור לתוך הקבר, מרצד על הרצפה ואחר כך נעלם, עד לשנה הבאה. סביר להניח שהיו לימים אלו חשיבות פולחנית, אולי הי זה קשור לפחד האוניברסאלי של האדם שמא השמש תיעלם. בהיעדר חומר כתוב, מספק המקום לא מעט ויכוחים, אבל אין ספק שמדובר באתר מדהים.

סמוך לאתר זה נמצא אתר נוסף - Dowth -ובו קבר ענק, מוקף מגליתים וסביבו מספר תלים קטנים. ניתן להציץ לתוך החלל המרכזי שמתארו צלב (!) ולהתבונן בחתך של הקבר ובמעבר המקורה.
ראו באתר זה: מסלול טיול בצפון אירלנד
קבר מעבר חשוב, הנמצא אף הוא באירלנד הוא Loughcrew המוכר גם בשמו האירי Loch Craobh .

24 ק"מ מערבה ל-Kells. אלו קברים פחות ידועים אך מרשימים כמעט כמותם. במקום כ-30 קברים.

זהו אתר בעל חשיבות עצומה ומתוארך לאלף הרביעי לפני הספירה

זוהי הקבוצה הגדולה והנפוצה ביותר של קברים. קברי יתד מצויים בדרך כלל במערב ובדרום מערב, ובמיוחד במחוז קלייר. אלה הם המאוחרים ביותר בין הקברים מן התקופה הניאוליתית, ומסמנים למעשה את סופה של התקופה. ישנם המייחסים את הקברים לתקופת הברונזה. הם נקראים כך מכיוון שלתאי הקבורה צורת יתד, או טריז.
תקופת הברונזה - תום בניית המגאליתים
הברונזה חדרה לאירופה ומשם לבריטניה ולאירלנד, מן המזרח הקדום, שם גילו התושבים כי ניתן ליצוק את התערובת המותכת אל תוך תבנית מחומר או מאבן, וליצור כלי עבודה וכלי נשק. את הנחושת כרו במחוז המערבי קורק, הינו עשיר בנחושת, ולעומתו את הבדיל ייבאו לאירלנד מקורנוול (Cornwall) שבבריטניה, ושילמו תמורתו בזהב, שנמצא אז בערוצי הנחלים. תקופת הברונזה באירלנד נמשכה בין שנת 2400 ל-600 או 700 לפני הספירה.

מכרה הנחושת העתיק ביותר מצוי באי רוס במחוז קרי. המכרה פעל בין 2400 ל-1800 לפני הספירה. בהר גבריאל במחוז קורק נמצא מכרה משומר היטב שפעל באותה התקופה.

הברונזה שימשה לייצור כלי נשק וכלי עבודה - חרבות, גרזנים, פגיונות, קופיצים, אתים, כלי שתייה, וחצוצרות בצורת קרן נחפרו מאתרי תקופת הברונזה מאירלנד. חצוצרות איריות אלו היו מוצר ייבוא, והן נמצאו בחפירות ארכאולוגיות באירופה כולה, ואף ביוון. תכשיטי זהב שיוצרו באירלנד נמצאו אף הם בחפירות בגרמניה ובסקנדינביה. בתקופת הברונזה המוקדמת היו תכשיטים אלו סהרוני זהב פשוטים. דוגמאות מורכבות יותר נוצרו ככל שהתקדמה התרבות. כן נוצרו כלי חרס מתקדמים, שהיו מתקדמים בהרבה מכלי החרס דמויי הדלי של התקופה הניאוליתית.

הקבורה המגליתית נוסח התקופה הניאוליתית ננטשה לטובת "קברי יתד" מפוארים פחות, אשר לבסוף הפכו לארונות אבן שהוטמנו באדמה.

# data[].attributes.attachment_link.title
העידן המגאליתי

# data[].attributes.attachment_link.description
המטייל באירלנד, אנגליה, צרפת ומקומות נוספים בעולם, החל בארץ ישראל וכלה באירופה, מוצא את עצמו נפעם מול מבנים מונומנטליים, שנבנו בתקופות קדומות. בנייתן הצריכה כושר ארגון, יכולת טכנית וכמובן גם אמונה יוקדת. מבוא: התרבות המגאליתית בעולם המבנים אשר שרדו מהתקופות הפרה היסטוריות בעולם כולו, ואשר נחשבים כיצירות אדריכליות היו מבני פולחן.

# data[].attributes.headline
מעגלי פולחן 1

# data[].attributes.subject
מעגלי פולחן 1

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
גלגל רפאים המוכר גם כ גילגל רפאים (ב ערבית: رُجْم‎ الهِرّي, בתעתיק ל עברית: רֻגְ'ם אל הִרי, שמשמעותו גל האבנים של חתולי הבר) הוא רוגם, מעגל אבנים ו מונומנט מגליתי עתיק הנמצא ב רמת הגולן, בקרבת מושב יונתן וכ-16 קילומטרים מזרחית לחופה הצפוני של הכנרת, במרכז מישור נרחב המכוסה מאות דולמנים. בקרבת המקום נמצא יישוב קדום מ תקופת הברונזה הקדומה.

האתר בנוי כקומפלקס העשוי מיותר מארבעים ושניים אלף אבני בזלת המסודרות במעגלים. במרכז האתר בנוי תל אבנים בגובה של כ-6-5 מטרים, המוקף מספר שכבות מעגליות של מצבורי אבנים. חלקן יוצרות מעגל סגור וחלקן מעגל פתוח. היקפה של ה חומה החיצונית ביותר קרוב לחצי קילומטר וקוטרה הוא יותר מ-150 מטרים. ככל הנראה נבנה גלגל רפאים לקראת סוף התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל וחוקרים מעריכים שנבנה באלף השלישי לפנה"ס ונוסף אליו מתחם קבורה באלף השני לפנה"ס.

ישנן השערות שונות אודות הייעוד והמטרה לשמה נבנה האתר, החל מ לוח שנה קדום המבוסס על השמש ועד קבר או אתר פולחן.

ב עברית נקרא האתר "גלגל רפאים" משום שעל פי ה מקרא היו ה רפאים תושביו הקדמונים של אזור הבשן - הגולן המודרני, שבו שוכן האתר, עם של ענקים שכינויים המקראי היה "רפאים". בשל כך, לדעת אנשים מסוימים, נוצר המקום על ידי ענקים, ומהווה הוכחה לפעולתם של ענקים באזור. מקורו של המונח "גִּלְגָּל" או "גַּלְגַּל" הוא הצורה המעגלית של האתר.

בערבית נקרא המקום "רוג'ם אל הירי". שפירושו "גל האבנים של חתולי הבר", ומקור שם זה אינו ידוע. שם זה נגלה לחוקרים רק לאחר מלחמת ששת הימים, בזכות מפות ישנות של האזור שבהן מצוין שם זה, שהושארו לאחר נסיגת ה סורים וכיבוש הגולן.

בשל גודלו ובשל היותו ממוקם באזור מישורי שאין בו הרים או גבעות, ניתן לצפות באתר במלוא גודלו רק במבט מן ה אוויר.

במבט אווירי על האתר ניתן לראות מעגל אבני בזלת גדול, שבתוכו מעגלים קטנים יותר, חלקם פתוחים וחלקם סגורים. במרכז המעגל נמצא תל אבנים, דולמן, ש קוטרו כ-20 מטרים וגובהו חמישה מטרים בקירוב. במבנה כולו יש יותר מ-42 אלף אבנים, שהובאו למקום לפני כ-5,000 שנה. ככל הנראה, הסיבה לכך שהאתר בנוי מאבני בזלת היא נגישותן של אלה ברמת הגולן; לבונים לא היה קושי לחצוב את האבנים באחד מהרי רמת הגולן ולהביאן לאתר.

היקף החומה החיצונית ביותר קרוב לחצי קילומטר וקוטרה הוא יותר מ-150 מטרים. בין מעגלי האבנים מחברות חומות אבנים קטנות.

מצבור האבנים המרכזי, הדולמן הפנימי, מהווה את גרעינו של האתר והוא בנוי מאבנים קטנות יחסית לאבנים האחרות, גובהו 6-5 מטרים וקוטרו 25-20 מטרים. אל המרכז מחוברים ארבעה קירות עיקריים של אבנים - הקיר הראשון, צורתו חצי מעגל, לא מושלם, קוטרו 50 מטר ורוחבו כ-1.5 מטר. קיר זה מחובר לקיר שני המהווה מעגל כמעט שלם. קוטרו כ-90 מטר. הקיר השלישי מהווה מעגל שלם ללא קטיעות או הפרעות. קוטרו כ-110 מטר ורוחבו 2.6 מטר לכל אורכו. הקיר הרביעי הוא החיצוני והגדול ביותר מבין הקירות, קוטרו כ-150 מטר ורוחבו 3.2 מטרים. נפח כלל האבנים באתר הוא כ-12,000 מ"ק, כך שבוני האתר הביאו אליו יותר מ-37,000 טונות אבני בזלת.

גלגל רפאים נמצא ברמת הגולן. לכן, חוקרים ישראלים הגיעו אליו רק לאחר מלחמת ששת הימים וכיבוש האזור בידי כוחות צה"ל. נראה כי הסורים לא ייחסו חשיבות מיוחדת למקום, והאזכור היחיד לקיומו אצלם הוא שמו שצוין במפות ישנות של צבא סוריה. לתושבי האזור בוודאי היה המקום מוכר מאז ומעולם, אולם ה מחקר ה מדעי אודותיו החל רק בסוף שנות השישים.

הפריצה הגדולה[ בחקר הארכאולוגי של הגולן החלה מיד לאחר מלחמת ששת הימים, עם סקר החרום של שמריה גוטמן ו קלייר אפשטיין שנערך מספטמבר 1967 עד פברואר 1968. רבים מבתי הכנסת הקדומים בגולן, מבנים מגליתיים, גלגל רפאים, בתים מ התקופה הביזנטית, והיישוב הנוצרי בגולן (מהתקופה הביזנטית) התגלו בסקר הזה. את גלגל רפאים גילה יצחקי גל כאשר הביט ב תצלום אוויר והתרשם ממראה המעגלים הסימטריים, הוא הסב את תשומת לבו של שמריה גוטמן אליהם והם נסעו למקום, ונדהמו למראה עיניהם.[ בסקר התגלתה התרבות שהתקיימה בגולן ב תקופת הברונזה הקדומה וב תקופת הברונזה התיכונה, שכללה את המתחמים הגדולים: מתחם לביאה (לוויה), מתחם ברדוויל, ומתחם יצחקי שנקרא על שמו של גל.[

למרות המחקר הראשוני, נזנח האתר במשך השנים, והחפירות ה ארכאולוגיות הרציניות המקצועיות הראשונות שבו החלו רק במהלך שנות השמונים, אז החל האתר להוות מוקד התעניינות לחוקרים ו מדענים, בעקבות עבודתם של ה פרופסורים משה כוכבי ו יוני מזרחי על המקום, בין בחפירות ובין בחקירה תאורטית.

בגלל גיל המבנה ו פגעי הטבע ששחקו אותו והרסו חלק ממנו, ייעודו של המבנה אינו ברור לגמרי לחוקרים, והדעות חלוקות לגבי שימושו המקורי. למרות זאת, יש עובדה אחת שעימה מסכימים כל החוקרים: בזמן כלשהו ב היסטוריה שימש האתר כמקום פולחן להתכנסויות שבטיות או חברתיות כלשהן.

במרכז המבנה, במעגל הפנימי ביותר, הדולמן, נמצא קבר עתיק מאוד מלא בתכשיטים וחפצים יקרים. הקבר מתוארך בערך לסוף האלף השני לפני הספירה. המבנה עצמו קדום יותר מהקבר, כך שגם אלו שבנו את הקבר וטמנו בו את האוצר אינם בוניו המקוריים.

אתר קבורה - אחת הדעות טוענת שהמקום היווה אתר קבורה קדום שבו נקברו אנשים חשובים או מנהיגי העם. אישוש לתאוריה זו הוא הקבר שנמצא במרכז האתר. למרות זאת, לא נמצאו במקום עצמות אדם אלא רק תכשיטים וחפצים המעידים על היותו אתר קבורה. כמו כן, גם אם היה האתר מקום קבורה לא היה זה הייעוד הקדום של בוני האתר המקורי, משום שהקבר נבנה, כאמור, כאלף שנים אחרי בניית האתר.

- המונח מתייחס לפעולה של השארת המת במקום פתוח בו יכולים נשרים לאכול את בשרו. הארכאולוג רמי ערב טוען כי צורת הקבורה הרווחת בתקופה הכלקוליתית בגלוסקמאות הצריכה הסרת הבשר מגוף המת, ובשל הדמיון למבנים עגולים דומים באיראן ובהודו בתקופה המקבילה, מתקבל על הדעת שהאתר שימש למטרה זו.

פולחן אלילי - לפי השערה שמקובלת כיום על חלק גדול מהחוקרים, שימש האתר כבמה לטקסים פולחניים מיוחדים של התושבים המקומיים, ביום הארוך והקצר ביותר בשנה. כפי הנראה, לפני כ-5,000 שנה אכן חדרו קרני השמש הראשונות ביום הארוך בשנה דרך הפתח שבשער הצפון מזרחי, שגודלו 20 מטרים על 29 מטרים. עם זאת, הן לא נכנסו בזווית מושלמת. משערים שזאת משום שלבונים בימים ההם לא היו כלים אדריכליים מדויקים דיים. ככל הנראה, היה הפולחן במקום לאלים עשתר ותמוז, אלי הפריון, כהודיה להם על היבול הטוב במהלך השנה. לאחר שנבנה הקבר במרכז, כאלף שנים מאוחר יותר, נחסם מעבר קרני האור.

לוח שנה - דעה נוספת היא שהאתר שימש כלוח שנה פרימיטיבי. אמנם, הקדמונים לא יכלו לקבל מהמקום את התאריך המדויק, אולם הוא סיפק את צורכיהם הפשוטים. ניתן היה לקבוע את שני ימי ההיפוך בשנה, בחורף ובקיץ, על ידי מעבר האור בין שני סלעים, שני מטרים גובהם וחמישה מטרים רוחבם, שניצבו בקצהו המזרחי של המתחם.

תצפיות אסטרונומיות - קיימת סברה שהמקום שימש לתצפיות אסטרונומיות על מערכות הכוכבים בשמים בכל עת, ככל הנראה לשם חישובים דתיים. חוקרים גילו שהמקום בנוי באמות מידה וביחסים שהיו מקובלים באותה התקופה במבנים שונים, וכן על ידי מצב הכוכבים בשמים. למרות זאת, לחלק גדול מהמבנה, בין היתר לחומות הקטנות המחברות בין מעגל למעגל לא מצאו החוקרים כל הסבר מיוחד.

ישנה סברה שבבניית האתר ובתכנונו התחשבו הבונים במרחב הגאוגרפי באזור, בהרים כגון הר חרמון שכבר אז יוחסו להם משמעויות אליליות ודתיות.

לאחר זמן מה שבו ה תרבויות שהקימו את המקום התקדמו והתפתחו, ירדה קרנו של המקום, וכנראה, מעבר לנקודת שליטה צבאית, או אף נקודת תצפית או מכלאת צאן, לא הייתה לו חשיבות מיוחדת.

מטבע הדברים, משום היות האתר מקום "מסתורי" שייעודו ואופן בנייתו לא לגמרי ברורים, וכן בעקבות אתרים ה"מקבילים" אליו הקיימים ברחבי העולם, כגון סטונהנג' שב בריטניה ועוד עשרות אתרים ברחבי אירופה, הועלו השערות שונות ומשונות בקשר למטרתו האמיתית, רובן לא הגיוניות ולא ניתנות לאימות מדעי, בין השאר:

קשר לענקים - כפי שנכתב למעלה, משום שהאתר נמצא במקום שבו לפי המקרא חי עם של ענקים, יש הסוברים שהאתר נבנה על ידי ענקים, בשביל ענקים, או שהוא קבר של ענקים. הגדילו לעשות אנשים הסבורים שמקום זה הוא קברו של גלית המקראי. ברחבי הגולן פזורים עוד מספר אתרים שבהם, לפי מסורות שונות, קבור לכאורה גלית, ובוצעו מספר מחקרים על כך. כמו כן, ישנם הטוענים כי במקום נקבר עוג מלך הבשן.

קשר לחייזרים או לכוחות על טבעיים - כמו לגבי אתרים נוספים דומים ברחבי העולם, כך גם לגבי אתר זה יש אנשים הסבורים שנוצר על ידי כוח עליון על טבעי כלשהו, או חייזרים.

האתר נמצא כ-2.5 ק"מ בכיוון-מזרח-צפון מזרח לצומת דליות, או כשלושה ק"מ דרומית למושב יונתן. שביל הגולן המסומן ירוק-כחול-לבן עובר במקום בקטעו התשיעי. האתר איננו בולט במיוחד מגובה פני הקרקע אף ממרחק קרוב.

כיום, בעקבות תנועת העידן החדש והחזרה ל"מקורות" ול"טבע", וכן לדתות הטבעיות-פולחניות, נאספת באתר מדי שנה קבוצה של שוחרי העידן החדש ביום הארוך ביותר בשנה וכן ביום השוויון בין היום ובין הלילה, לצפייה ב זריחה וב קרני האור הראשונות הנכנסות דרך האבנים.

ב מוזיאון עתיקות הגולן נמצא דגם מדויק של גלגל רפאים, המלווה במצגת שבה אפקטים קוליים ו צבעוניים, וכן הסבר בשבע שפות על מהות המקום.

בספר הפנטסיה הישראלי לנוער "אגם הצללים" מאת רוני גלבפיש, תופס האתר מקום מרכזי בעלילה.

דוד רפ, חתול הבר מרמת הגולן, באתר הארץ, 1 במאי 2003

שירות הידען, ‏חתול הבר מרמת הגולן, באתר "הידען", 2 במאי 2003

כתב המגזין "מסע אחר", הסטונהנג' הישראלי: מעגל אבנים מסתורי, באתר , 21 ביוני 2005

מסתורין על זנב החתול כתבה מצולמת כולל תרשים הגעה

עדי חשמונאי, פה קבור המיתוס: הסוד של גלגל הרפאים נחשף, באתר nrg‏, 23 בדצמבר 2010

מה באמת התרחש ב"גלגל רפאים" המסתורי, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2011

אסף קמר, "גלגל רפאים": האתר המסתורי ברמת הגולן, באתר , 17 בדצמבר 2016

משה גלעד, עתיק מהפירמידות, מסתורי כמו סטונהנג' - גלגל הרפאים ברמת הגולן, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2017

# data[].attributes.attachment_link.description
גלגל רפאים המוכר גם כ גילגל רפאים (ב ערבית: رُجْم‎ الهِرّي, בתעתיק ל עברית: רֻגְ'ם אל הִרי, שמשמעותו גל האבנים של חתולי הבר) הוא רוגם, מעגל אבנים ו מונומנט מגליתי עתיק הנמצא ב רמת הגולן, בקרבת מושב יונתן וכ-16 קילומטרים מזרחית לחופה הצפוני של הכנרת, במרכז מישור נרחב המכוסה מאות דולמנים.

# data[].attributes.headline
מעגלי החיים של קירקג

# data[].attributes.body
מעגלי החיים של קירקגור

# data[].attributes.attachment_link.title
סרן קירקגור - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
סרן קירקגור נולד ב קופנהגן בשנת 1813, בן הזקונים השביעי למשפחה אמידה. אמו לא זכתה להשכלה מסודרת, וקודם לנישואיה שימשה כמשרתת באותו בית. אביו הקפדן, מייקל קירקגור, ניחן בדמיון פורה במיוחד והתעניין בפילוסופיה של עידן הנאורות. במהלך התבגרותו, נפטרו אמו וחמישה מאחיו ואחיותיו של קירקגור. בתחילת חייו הבוגרים כפר בדת והלך ללמוד תאולוגיה.

# data[].attributes.headline
מעגל - אפלטון

# data[].attributes.body
מעגל - אפלטון