# data[].attributes.headline
Міша Кисельов

# data[].attributes.subject
Міша Кисельов

# data[].attributes.headline
З День поезії! Привітання від бібліотеки-філії №2. Бажаємо завжди знаходити час, щоб забути про погане і доторкнутися до прекрасного. Вірші повинні оживляти людей. Ми завжди можемо знайти вірш для себе. Адже їх творять для нас! Нехай у творах завжди сяють промені життя! Зі святом!

# data[].attributes.subject
З День поезії! Привітання від бібліотеки-філії №2. Бажаємо завжди знаходити час, щоб забути про погане і доторкнутися до прекрасного. Вірші повинні оживляти людей. Ми завжди можемо знайти вірш для себе. Адже їх творять для нас! Нехай у творах завжди сяють промені життя! Зі святом!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Данил Дрозденко

# data[].attributes.attachment_link.title
Андрей Дементьев - Ни о чём не жалейте

# data[].attributes.headline
Бібліотека №4

# data[].attributes.subject
Бібліотека №4

# data[].attributes.body
Суть жизни

«Вся жизнь – игра и люди в ней актеры» -
Известна фраза каждому из нас.
Мы все играем те иль иные роли
И забываем, кто мы есть сейчас…

Мы примеряем миллионы масок.
Хотим казаться лучше, чем мы есть.
И забываем, что казаться мало.
И забываем в чем же смысл весь…

Сорвать все маски, отыскать себя
И становиться лучше, не казаться!
Стараться жить по-доброму, любя –
Вот жизни суть, что стала забываться!..

Ирина Артлис

# data[].attributes.body
Не делай зла--вернется бумерангом, не плюй в колодец--будешь воду пить, не оскорбляй того, кто ниже рангом, а вдруг придётся, что нибудь просить. Не предавай друзей, их не заменишь, и не теряй любимых-не вернешь, не лги себе--со временем проверишь что ложью сам себя ты предаёшь.

# data[].attributes.body
ось ти й дісталася кінця. стоїш і тримаєш

в долонях моє серце. дякую. що примандрувала

сюди без пригод. що дбайливо поставилася

до найчутливіших частинок мене. присядьно. віддихайся. ти певно натомилась. дай я

поцілую твої руки. твої очі. їм мабуть хочеться

чогось солодкого. тож я посилаю тобі в дар всі

свої солодощі. якби не ти я була б ніхто й ніде.

ти допомогла мені стати жінкою якою мені так

хотілося бути. та я надто цього боялася.... чи ти

уявляєш бодай трішки яке ти диво. як гарно було

з тобою запізнатися. і як гарно буде знати тебе

завжди. я стаю перед тобою навколішки. дякуючи

тобі. мою любов я підношу до твоїх очей. нехай

завжди вони бачать добре в інших людях. і нехай

ти сама завжди ітимеш шляхом добра. давай будемо

одна для одної як одне. давай лишатися незворотно

закоханими в усе що дарує нам всесвіт. і будьмо

завжди заземленими. закоріненими. щоб обома

ногами ми впевнено стояли на землі.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Збірка була продана 3 мільйонами примірників і перекладена 35 мовами

Inspired спільно із видавництвом Vivat пропонує підбірку цитат зі збірки віршів поетки, мисткині та перформерки Рупі Каур "Молоко і мед" , що опинилася на першому місці серед бестселерів The New York Times. Її переклали 35 мовами, продано понад три мільйони примірників.

Рупі Каур, поетка, мисткиня і перформерка

Коли Рупі Каур було п'ять, мати простягнула пензля і сказала: малюй, скільки твоєму серцю заманеться. Коли Рупі було сімнадцять, вона випадково опинилася на місцевих читаннях з відкритим мікрофоном, де вперше виконала свій вірш на публіку. Під час навчання в університеті Ватерлоо Рупі написала, проілюструвала і самостійно видала свою першу збірку "Молоко і мед". За роки, що минули відтоді, ця книга стала міжнародним феноменом. Продано понад 3 мільйони примірників, перекладено 35 мовами. Також збірка сягнула першої позиції в списку бестселерів The New York Times і залишалася там понад 100 тижнів поспіль.

Сьогодні Рупі - в переліку тридцяти найуспішніших людей віком до тридцяти років за версією журналу Forbes. 2016 року вона стала упорядницею антології нової прози та поезії студентів Оксфорду та Кембриджу The Mays. BBC назвало Рупі однією зі ста впливових жінок, що надихають інших.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 цитат зі збірки віршів Рупі Каур "Молоко і мед"

# data[].attributes.attachment_link.description
Збірка була продана 3 мільйонами примірників і перекладена 35 мовами Inspired спільно із видавництвом Vivat пропонує підбірку цитат зі збірки віршів поетки, мисткині та перформерки Рупі Каур "Молоко і мед" , що опинилася на першому місці серед бестселерів The New York Times. Її переклали 35 мовами, продано понад три мільйони примірників.

# data[].attributes.headline
Сальваторе Квазимодо. ​

# data[].attributes.subject
Сальваторе Квазимодо. ​

# data[].attributes.body
Я все еще здесь. Солнце кружит
за плечами, как ястреб, и земля
повторяет мой голос в твоем.
И возобновляется зримое время
в глазах, открывающих все сначала.
Я ничего не утратил.
Утратить — значит отправиться
за диаграмму неба
мимо течения снов, вдоль реки,
полной листьев.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ты говорила: молчание, одиночество, смерть,
как говорят: любовь, жизнь.
Это были промежуточные слова.
И ветер поднимался каждое утро,
и время цвета дождя и железа
проносилось над камнями,
над нашим замкнутым жужжанием проклятых.
До правды еще далеко.
Так скажи, человек, расплющенный на кресте,
и ты - с окровавленными руками,
как я отвечу на все вопросы?
Сейчас, до того как другое безмолвие
ворвется в глаза, до того как поднимется
новый ветер и снова ржа расцветет.
Перевод Евг. Солоновича
Произведения

Критика

Ключевые слова: Сальваторе Квазимодо,Salvatore Quasimodo,​Цвет дождя и железа,герметизм,поэзия Сальваторе Квазимодо,произведения Сальваторе Квазимодо,скачать бесплатно,читать текст,итальянская литература 20 в

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
сальваторе квазимодо

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
​цвет дождя и железа

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
поэзия сальваторе квазимодо

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
произведения сальваторе квазимодо

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
скачать бесплатно

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
читать текст

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
итальянская литература 20 в

# data[].attributes.attachment_link.title
Сальваторе Квазимодо. Произведения. ​Цвет дождя и железа

# data[].attributes.attachment_link.description
Ты говорила: молчание, одиночество, смерть, как говорят: любовь, жизнь. Это были промежуточные слова. И ветер поднимался каждое утро, и время цвета дождя и железа проносилось над камнями, над нашим замкнутым жужжанием проклятых. До правды еще далеко. Так скажи, человек, расплющенный на кресте, и ты - с окровавленными руками, как я отвечу на все вопросы?

# data[].attributes.headline
Японська поезія українською

# data[].attributes.subject
Японська поезія українською

# data[].attributes.body
Закінчився рік. Заснув я в тузі чекання,
Мені снилося всю ніч: "Весна прийшла». А на ранок збувся мій весняний сон.
..........................................................Сайге

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Хокку
Із книги: Від Бокаччо до Аполлінера/Переклади/ К.:Дніпро,1990

На голій гілці
самотній ворон тихо старіє.
Осінній вечір.

Як шумить-гуде банан,
як у кадуб капа дощ,-
чую цілу ніч.

Холод, ніч, нудьга...
Чути плюскоти весла
десь од берега.

Оттакий я єсть:
глянь на росяні дзвонки -
то й сніданок весь.

Пущу коня вбрід -
полегесеньку впишусь
в літній краєвид.

На старім ставку
жаба в воду плюснула -
чули ви таку?

Гедзь на будяку:
ти стривай, не клюй його,
горобейчику!

Степу рівнява -
ніде оку зачепитись.
Жайворон співа.

Я заріс, як щіть.
А худий який, блідий!
Весняні дощі...

Видиться мені:
плаче з місяцем стара
в гірській глушині.

Вже й по маю - ах!
Птахи плачуть, а у риб
сльози на очах.

Трава-мурава...
Узялася сном-марою
слава бойова.

Тиша, мир і лад.
Десь там тоне межи скель
цвіркотня цикад.

Осінь із дощем...
Навіть мавпа лісова
вкрилась би плащем.

Зсохнеться ось-ось,
як узимку на шнурку
димлений лосось.

Окуні морські
зуби щирять із полиць:
в лавці холодно...

Крук - немилий птах,
але як милує зір
в ранішніх снігах!

Рушу, й раптом - хить!
Ухоплюсь за колосок...
це розлуки мить.

Чистий водоспад...
3 ярих сосен глиця в воду
падає улад.

Побравши ціпки,
зійшлись діди сивочолі
усі на гробки.

Хризантеми пах...
У кумирнях з прадавен
темні лики Будд.

Довгий, довгий шлях -
і ніхто не йде навстріч,
лиш осіння ніч...

Чом так постáрів
я цеї осені?
Птиці, хмари.

Осінь-праосінь...
Як там живе сусіда?
Не знаю зовсім.

В мандрах я знеміг.
Полем паленим шуга
сон мій - чи юга?

Десять літ тут жив.
Едо! Я іду. Прощай!
Ти - мій рідний край.

Мавпа зойкне - співчуття...
А як плаче в непогідь
кинуте дитя?

ПАСМО ВОЛОССЯ ОД НЕБІЖЧИЦІ-МАМИ

Цілував би - жаль:
од моїх пекучих сліз
іней піде в тань...

Рік кінчивсь, а мандри ні:
далі в стоптаних сандалях,
в зношенім брилі...

Жаль на серце впав:
при дорозі рожі цвіт
кінь мій общипав...

Я, метеличок,
собі крильця обірву:
на, цвіти, мачок!

Мандрівник - і все:
це тепер моє ім'я.
Йде осінній дощ.

Берег високий.
Потішив мені душу
самотній сокіл.

Із далеких літ
скільки всього нагадав
цей вишневий цвіт!

Тяжка година!
До нічлігу ледь добрів -
цвіте гордина!

Квіття горове
шелевіє-шелестить...
Водоспад реве.

Зозулі рóзспів
в передсвітанні тоне.
Далекий острів.

Чужина чужа -
знов мандрую у світи...
Мжить осіння мжа.

В мандрах десь і вмру...
Вітер в душу наганя
холод і журу.

Кулюсь на коні:
тінь моя коцюрбиться
мовчки по землі.

Журавель знеміг,
на холодне поле впав...
Мандрівця нічліг.

Сакура стара -
невже справді зацвіла?
Спогад, ніби дим...

Ніч шляхи мела:
скільки снігу там зосталось
після помела!

Виходжу з Кінчý,
мов із мушлі той м'якун.
Осінь наскінчу.

Он рибалка-птах:
любо глянуть, як пірна,
але й сумно - ах!

Чистота

Білий лотос-цвіт:
не цурається багна,
із якого зріс.

Червень на порі.
Хмари-тучі залягли
на Бурли-горі.

Стань, мандрівцю, глянь:
попід тином оно-но
сірики цвітуть!

Чи весна прийшла,
чи старий минувся рік?
Святоблива ніч.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вірші - поезія Хайку Японська

# data[].attributes.attachment_link.description
Хокку Із книги: Від Бокаччо до Аполлінера/Переклади/ К.:Дніпро,1990 На голій гілці самотній ворон тихо старіє. Осінній вечір. Як шумить-гуде банан, як у кадуб капа дощ,- чую цілу ніч. Холод, ніч, нудьга... Чути плюскоти весла десь од берега. Оттакий я єсть: глянь на росяні дзвонки - то й сніданок весь.

# data[].attributes.headline
Ок Мельникова

# data[].attributes.subject
Ок Мельникова

# data[].attributes.body
Все важные фразы должны быть тихими,
Все фото с родными всегда нерезкие.
Самые странные люди всегда великие,
А причины для счастья всегда невеские.

Самое честное слышишь на кухне ночью,
Ведь если о чувствах — не по телефону,
А если уж плакать, так выть по-волчьи,
Чтоб тоскливым эхом на полрайона.

Любимые песни — все хриплым голосом,
Все стихи любимые — неизвестные.
Все наглые люди всегда ничтожества,
А все близкие люди всегда не местные.

Все важные встречи всегда случайные.
Самые верные подданные — предатели,
Веселые клоуны — все печальные,
А упрямые скептики — все мечтатели.

Если дом уютный — не замок точно,
А квартирка старенькая в Одессе.
Если с кем связаться — навеки, прочно.
Пусть сейчас не так все, но ты надейся!

Да, сейчас иначе, но верь, мы сбудемся,
Если уж менять, так всю жизнь по-новому.
То, что самое важное, не забудется,
А гениальные мысли всегда бредовые.

Кто ненужных вычеркнул, те свободные,
Нужно отпускать, с кем вы слишком разные.
Ведь если настроение не новогоднее,
Значит, точно не с теми празднуешь.

# data[].attributes.headline
З День поезії! Привітання від бібліотеки-філії №2. Бажаємо завжди знаходити час, щоб забути про погане і доторкнутися до прекрасного. Вірші повинні оживляти людей. Ми завжди можемо знайти вірш для себе. Адже їх творять для нас! Нехай у творах завжди сяють промені життя! Зі святом! 

# data[].attributes.subject
З День поезії! Привітання від бібліотеки-філії №2. Бажаємо завжди знаходити час, щоб забути про погане і доторкнутися до прекрасного. Вірші повинні оживляти людей. Ми завжди можемо знайти вірш для себе. Адже їх творять для нас! Нехай у творах завжди сяють промені життя! Зі святом! 

# data[].attributes.body
Никогда ни о чем не жалейте вдогонку,
Если то, что случилось, нельзя изменить.
Как записку из прошлого, грусть свою скомкав,
С этим прошлым порвите непрочную нить.
Никогда не жалейте о том, что случилось.
Иль о том, что случиться не может уже.
Лишь бы озеро вашей души не мутилось,
Да надежды, как птицы, парили в душе.
Не жалейте своей доброты и участья,
Если даже за всё вам - усмешка в ответ.
Кто-то в гении выбился, кто-то в начальство...
Не жалейте, что вам не досталось их бед.
Никогда, никогда ни о чем не жалейте -
Поздно начали вы или рано ушли.
Кто-то пусть гениально играет на флейте,
Но ведь песни берет он из Вашей души.
Никогда, никогда ни о чем не жалейте -
Ни потерянных дней, ни сгоревшей любви.
Пусть другой гениально играет на флейте,
Но еще гениальнее слушали вы.

# data[].attributes.headline
Наталья Трубиновская 

# data[].attributes.subject
Наталья Трубиновская 

# data[].attributes.body
С разбитым сердцем можно жить...
Смеяться, завтраки готовить,
С ребенком суффиксы учить
И в тихом месте дачу строить...

С разбитым сердцем можно жить
И флиртовать, слегка смущаясь,
В театры иногда ходить,
Игрой актеров восхищаясь.

С разбитым сердцем можно жить,
Любуясь в зеркало собою.
И с лучшим другом водку пить,
И плакать над его судьбою.

С разбитым сердцем можно жить
И делать по утрам зарядку.
И на работу приходить,
Карьеру строя по порядку.

С разбитым сердцем можно жить,
О летнем отпуске мечтая.
А по ночам одной курить,
В груди осколки собирая...

# data[].attributes.headline
Поэзия - взмах крыльев...

# data[].attributes.subject
Поэзия - взмах крыльев...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
...Как известно, стихи не пишут. Они приходят сами... И нам неведомо, кто их нашёптывает. И нам неизвестно, когда они придут снова. "Дух дышит где хочет"...

Сегодня - всемирный День поэзии

В 1999 году на 30-й сессии генеральной конференции ЮНЕСКО было решено ежегодно отмечать Всемирный день поэзии 21 марта. Первый Всемирный день поэзии прошел в Париже, где находится штаб-квартира ЮНЕСКО. "Поэзия, - говорится в решении ЮНЕСКО, - может стать ответом на самые острые и глубокие духовные вопросы современного человека - но для этого необходимо привлечь к ней как можно более широкое общественное внимание". Считается, что самые древние стихи-гимны были созданы в 23 веке до нашей эры. Автор стихов - поэтесса-жрица Эн-хеду-ана (En-hedu-ana), про которую известно лишь то, что она была дочерью аккадского царя Саргона, завоевавшего Ур (территория Ирана). Эн-хеду-ана писала о лунном боге Нанне и его дочери, богине утренней звезды Инанне...

Но что говорить о стихах? Их надо слушать...

***

© Анна Ахматова

***

Андрей Дементьев

***

Великолепный актер и писатель Леонид Филатов перед смертью долго лежал в больнице. После тяжёлой операции он мог сразу умереть, но продержался еще несколько лет - возможно, благодаря своей любимой внучке Оле, о которой на больничной койке написал глубокое и чудесное светлое стихотворение.

Леонид Филатов

***

© Наталья Трубиновская

***

Когда этот старик умер в доме престарелых в маленьком австралийском городке, все считали, что он ушёл из жизни, не оставив ничего после себя.

Позже, когда медсёстры разбирали его скудные пожитки, они обнаружили вот это ПОТРЯСАЮЩЕЕ стихотворение, которое потом публиковалось в журналах всего мира:

И этот старик, который нищим ушел из жизни в богом забытом городке, теперь взрывает интернет глубиной своей души. Самые лучшие и самые красивые вещи в этом мире нельзя увидеть или потрогать. Они только чувствуются сердцем. После его прочтения невозможно смотреть на пожилых людей прежними глазами:

Не слышит - надрываться надо,
Изводит попусту харчи.
Бубнит всё время - нет с ним сладу.
Ну сколько можно, замолчи!
Тарелку на пол опрокинул.

Где туфли? Где носок второй?
Последний, мать твою, герой.
Слезай с кровати! Чтоб ты сгинул...
Сестра! Взгляни в мои глаза!
Сумей увидеть то, что за...

... Я мальчик! Непоседа милый,
Весёлый, озорной слегка.
Мне страшно. Мне лет пять от силы,
А карусель так высока!
Но вот отец и мама рядом,
Я в них впиваюсь цепким взглядом.
И хоть мой страх неистребим,
Я точно знаю, что любим...

...и мальчик маленький, доселе
В сиянье солнечного дня
Летящий в даль на карусели...
Попробуй разглядеть МЕНЯ...
И, может, обо мне скорбя, найдёшь СЕБЯ!

Оригинал поэмы на английском.

Я вчера в углу стояла,
Я наказана была.
А за что мне вдруг попало?
Так понять и не смогла.
Я на папиной "Тойоте",
У стекла, ближе к рулю,
Нацарапала отверткой:
"Папа! Я тебя люблю!"
Нацарапала красиво
Фразу из красивых слов.
Разве это справедливо
Ставить в угол за любовь?

© Вячеслав Дединовский

***

© Ок Мельникова

***

Евгений Евтушенко

***

Я говорю вам: научитесь ждать!
Еще не все! Всему дано продлиться!
Безмерных продолжений благодать
не зря вам обещает бред провидца:
возобновит движение рука,
затеявшая добрый жест привета,
и мысль, невнятно тлевшая века,
все ж вычислит простую суть предмета,
смех округлит улыбку слабых уст,
отчаянье взлелеет тень надежды,
и бесполезной выгоды искусств
возжаждет одичалый ум невежды...
Лишь истина окажется права,
в сердцах людей взойдет ее свеченье,
н обретут воскресшие слова
поступков драгоценное значенье.

***

Белла Ахмадулина

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
гражданское общество

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
украинский выбор

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
парламентаризм

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
народовластие.

# data[].attributes.attachment_link.title
Поэзия - взмах крыльев...

# data[].attributes.attachment_link.description
Как известно, стихи не пишут. Они приходят сами... И нам неведомо, кто их нашёптывает. И нам неизвестно, когда они придут снова. "Дух дышит где хочет"... Сегодня - всемирный День поэзии В 1999 году на 30-й сессии генеральной конференции ЮНЕСКО было решено ежегодно отмечать Всемирный день поэзии 21 марта.

# data[].attributes.headline
Томас КАРЛЕЙЛЬ

# data[].attributes.subject
Томас КАРЛЕЙЛЬ

# data[].attributes.body
«Найвищих здобутків досягнули ті нації, які створили найкращі поезію та пісні»

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У житті іноді трапляються ситуації, які мають глибший сенс, ніж ми собі уявляємо. Мова насамперед про подію світового значення - Форум видавців у Львові, у тому числі книжковий ярмарок, міжнародний літературний фестиваль.
І

Опріч багатства пропозицій хочу виділити придбані дві книги: "Ліна. Триста поезій" і "Ортодоксія" видатного англійського письменника, християнського мислителя і журналіста Гілберта Кіта Честертона. До книги улюбленої української поетеси увійшли найвідоміші її поезії, а також уривки з історичних романів та поем - ці геніальні твори, як зазначають фахівці, репрезентують одвічні поривання української поетичної душі в зоряні світи. Щодо ортодоксії, то це єдина відповідь на незбагненні загадки всесвіту.

Застановімося над такими судженнями цих двох світових моральних авторитетів. Відповідаючи на запитання Ігоря Римарука "Що, на вашу думку, є унікальним, неповторним, цікавим і цінним для інших народів у духовному досвіді української нації?" Ліна Костенко висловилася у властивій для неї глибині думок, що спонукують до зосередженої задуми: "Гадаю, що кожен народ у своєму комплексі має всі чесноти й гідності... Але коли говорити про унікальність і неповторність, то в нашому народі є, здається мені, якась геніяльна емоційність, котра давала йому змогу бути безмежно хоробрим у боротьбі за свободу, дарувала йому дивовижні пісні; котра зумовлювала й те, що він міг розгубитися перед грубою силою і через доброту свою навіть притихнути на деякий час... Але ця ж емоційність дає змогу народові бути молодим, іще раз молодим і вічно життєздатним! Змогу регенерації, відродження. Я цю змогу відчуваю. Відчуваю, що відродиться гордість іще князівських часів, поновиться нерозривний, генетичний зв'язок із природою, який був за язичницьких, ба й скитських століть. Але йдеться про майбутнє, яке здобуватиметься великими духовними зусиллями. А ще - здатність творити своє зоряне небо в чорній дірі історії. Тобто здатність до неймовірного. І ще. Нечувана щедрість, з якою цей народ роздає свої таланти в інші культури, не маючи за це ні визнання, ні спасибі" (Див. докладніше: "Пройти через усі болі й укріпитися духом". - "Сучасність", січень 1990. С. 116).

А ось думки Честертона: "Поезія здорова, тому що вона безжурно плине в безкінечному морі. Розум жадає переплисти безмежне море, і таким чином його обмежити. Це призводить до розумового виснаження, що скидається на фізичне виснаження містера Голбейна. Прийняти все - це вправляння, зрозуміти все - напруження. Поет бажає розширення світу, де б його ніщо не сковувало. Поет хоче лише одного - дістати головою до неба. І тільки логік бажає вмістити небеса в голові. І якраз тому його голова тріщить" ("Ортодоксія". - Львів, видавництво "Свічадо". 2019. С. 18).

Водночас, нещодавно, переглядаючи свої університетські конспекти, вкотре (!) замислилася й зачарувалася думками трьох знаменитих постатей ХIХ століття - американця Ральфа Волдо Емерсона, шотландця Томаса Карлейля та італійця Джузеппе Мацціні, а також видатного морального авторитету ХХ століття українця Євгена Сверстюка. Зважте: Емерсон - "Про рівень цивілізації треба судити не за цензом, не за розмірами міст, навіть не за врожаями, а за тим, яку людину вирощує суспільство"; Карлейль - "Найвищих здобутків осягнули ті нації, які створили найкращі поезію та пісні"; Мацціні - "Коли, читаючи сенсожиттєвий текст, я проливаю сльози на сторінки, відтак прощаю автору деякі стилістичні недогляди".

Відразу уточнюю. Немає жодного сумніву, що високорозвинута економіка вкрай потрібна спільнотам. Однак не забуваймо орієнтирів Андрея Шептицького: "Тільки такий народ є багатий і сильний, у якому всі або майже всі (відповідно до свого становища) заможні...Неможливий економічний добробут без моралі, ...яка мусить однаково обов'язувати! Мусить бути Божим Законом". Ще один запис у конспекті, він стосується відповіді Матері Терези американському тижневику "Тайм". На запитання кореспондента "Що є для вас найвеличніший Божий дар?", вона відповіла - "Бідні люди". На уточнююче питання - "Чому ви так вважаєте?", Мати Тереза заакцентувала - "У мене є можливість бути з Господом 24 години на добу".

До сказаного додам думку редактора авторитетної німецької газети "Франкфуртер Альгемайне Цайтунг" Дірка Шюмера: "Життя, яке вимірюється тільки продуктивністю праці, складається ні з чого іншого, як із марнування часу. Фізика називає кінцевий стан всякої метушні "ентропією". Це - стан максимального хаосу при рівній температурі, максимальної мішанини й максимальної нудьги. Щораз швидше перемішування наших життєвих світів є саме такою ентропією. Крім безповоротного урівнення температури нашої атмосфери, є ще й семантична, хронологічна ентропія: багатоголосся, розкришений час. І вже зараз світова культура, що гуде голосами ЗМІ, виявляється такою ж аморфною" (Deutschland, 2001; жовтень - листопад. - С. 65). За 18 років, які минули відтоді, ситуація значно ускладнилася. Суто технізоване життя не може мати іншого результату. Так само усталена система речей, що її можемо окреслити давнім спортивним терміном - "Швидше, вище, сильніше" (Citius, altius, fortius) і яка охоплює культуру тимчасовості у вигляді різних шоу і розваг, неспроможна вибратися з лещат продуктивності.

II

Тільки духовне об'єднує, облагороджує життя. Давно доведено: священне є тим творчим, надихаючим, плідним первнем, що якраз освячує усе довкола. Справжня поезія (література назагал відкрила найбільше істин) постає у сяєві довершеної слави, яка затьмарює усі інші вартості, висвітлюючи їхні неясності й неточності. Вона супроводжує народи впродовж історії, ідеалізує буття, дає йому крила. "Дух животворить" - цей афоризм нашого славетного філософа Григорія Сковороди є не тільки поетичною візією, він випливає з наукового поглиблення психології, духовної енергії нації. Так устійнюється правда, що допомагає подолати нав'язаний матеріалістами спрощений погляд на світ. Власне українська поезія одухотворює державну організацію, силу оборони, добробут та інші чинники життя. Це стосується також сенсовної поезії інших народів.

Кілька прикладів без коментарів.
Леонід Кисельов
"Та не однаково мені".
Тарас Шевченко

Він був як полум'я.
(...Все на свете только песня на украинском языке. Леонід Кисельов. Вибране до 60-річчя. Київ, 2006)
Знаменитий український співак Борис Гмиря познайомив світ з усіма поезіями Шевченка, покладеними на музику.
Емма Андієвська (Емма Андієвська. Пісні без тексту. Мюнхен, 1968) Олег Покальчук Пісня про Василя Стуса
Окрім віри в себе, більше від страху
Ще ніким не знайдено ліпших ліків,
Ось чому фахівці з оскверніння праху
Закусили до крові мундирні лікті,
Бо в тяжкий ланцюг червоного блуду
Не дають вірші закувати душу,
І уперте Стусове "Я так буду!"
Відгукнеться у кожному: "Я так мушу!"
Примкніть багнети, встаньте у шанцях,
Кращі поети - вічні повстанці,
Ті, що з руїни творять державу,
Від України - героям слава!
(Олег Покальчук. Мої пісні. Львів, 1991) Юліуш Словацький Мій заповіт (Юліуш Словацький. Поезії в українських перекладах / Переклад Григорія Кочура. Кременець, 2010) Вільям Шекспір
Я кличу смерть - дивитися набридло
На жебри і приниження чеснот,
На безтурботне і вельможне бидло,
На правоту, що їй затисли рот,
На честь фальшиву, на дівочу вроду
Поганьблену, на зраду в пишноті,
На правду, що підлоті навдогоду
В бруд обертає почуття святі,
І на мистецтво під п'ятою влади,
І на талант під наглядом шпика,
І на порядність, що безбожно краде,
І на добро, що в зла за служника!

Я від всього цього помер би нині,
Та як тебе лишити в самотині?
(Вільям Шекспір. Сонети / Переклав Дмитро Павличко. Львів, 1998)
III

Людина - проблема. Христос - відповідь

У першій подачі розділу - поезія та розмислення Людмили Досінчук-Тарасової з Івано-Франківська - випускниці факультету журналістики Львівського національного університету, нині - працівника мас-медіа.

То був не ти

То був не ти. І не я. І не мільйони, мільярди інших людей на планеті Земля. Не ти знемагав в молитвах, не ти падав під тягарем гріха всього світу, не ти витерпів зраду, знущання, прокльони і найганебнішу смерть - розп'яття. Ми з тобою - всього лиш люди, такі самісінькі, як багато інших. Немічні часто, часто слабкі, часто байдужі і зверхні. Думаючи про себе багато, насправді значимо так мало. Ми - всього лиш люди. Яким великим, Яким могутнім, Яким величним є наш Бог!

Тому Він віддав на жертву Самого Себе за нас. Жодна людина не змогла б зробити того, що зробив Ісус. Можна лише уявити, яким важливим є твоє життя в Божих очах і яку дорогу ціну заплачено за тебе. Все для того, щоб ти відкрив своє серце, щоб ти змінив свої думки, щоб твій світ став іншим, повним любові та миру, добра й милосердя.

Бог не хоче, щоб ми з тобою були лякливими, як одного разу Петро. Бог дає нам відвагу і життя без страху. Бог дає сміливість в боротьбі проти злоби цього світу, проти погорд та розпусти, проти нечистоти. Бо той лякливий Петро став могутнім воїном Ісуса Христа. І лише Божа любов змінила його.

Бог не хоче, щоб ми з тобою були жорстокими воїнами, які своїм життям щоденно мільйонний раз забивають цвяхи гріха. Бог хоче змінювати наше серце. Адже навіть найбільший розбійник на хресті благодаттю Божою через віру в Ісуса отримав чудову обітницю: "Ти будеш зі мною в раю."

Бог не хоче, щоб ми спокійнісінько вмивали руки, вдаючи, що нічого не бачимо і не помічаємо. Керуючись лише інстинктом самозбереження, чи не стаємо подібними до тварин, що шукають свої кущики, свої зарослі, свої будки і свої гніздечка. Їм добре на їхній території, їм не потрібно брати відповідальність за свої вчинки. Поїли, поспали - зона комфорту. Але чи може так поводитись людина? Чи може вона спокійно закривати очі на біду свого ближнього, на тяжкість ситуацій її брата? Люди! Ми - люди, не людиська! Чому нам так часто притаманне це явище пилатизму? Чому нам так подобається принцип "моя хата скраю"?

Якби ж Бог був таким байдужим та егоїстичним щодо нас, то наше життя закінчилося б, так і не почавшись. Натомість Його любов кожного дня дає нам шанс, щоб змінюватися, щоб уподібнюватися Йому, Доброму, Милосердному, Щедрому і Люблячому.

Варто лише почути тихий стук Його в твоє серце, варто відчинити Йому двері, запросити на постійне замешкання. Адже Він вічною любов'ю полюбив тебе. І простив усе. Щоб твоє й моє життя належало Йому.
* * *
"Живопис - це поезія, яку бачать, а поезія - це живопис, який чують".
Леонардо да Вінчі
Лише той художник є справжнім митцем, картини якого здатні зазирати в душі, змінюючи їх на краще.
Художник долю малював

21 століття кидає нам нові виклики. Ми наче знову повертаємося в епоху Відродження.

Людина вважає себе центром Всесвіту! Мас-маркет продає нам новий завуальований світ.

Це епоха фейкових новин і підмінних понять. Зло одягає маску добра... Світ, в якому, як писав Є. Сверстюк, "цивілізація виросла, а людина змаліла". Незважаючи на свою велич, вона змаліла в духовному і моральному вимірі. Це епоха гучних феєрверків новин з купою попелу.

Обов'язок кожного митця зробити так, щоб з цього попелу вилетів прекрасний Фенікс, який буде мати в собі не тільки зовнішню красу, а і внутрішню - душу. Бо душа людини - це її найбільший скарб, про який вона часто забуває. А головне в житті, як казав герой Фауста - зберегти свою душу.

Існує легенда про трьох мудреців, які довго думали, куди ж сховати душу від людини, щоб вона не могла її знайти. І вирішили, що найкраще сховати її у саму людину.

Хтось може знайти її сам, а комусь потрібно допомогти побачити себе зсередини.

На журналіста покладена, як ніколи, важлива місія - місія апостола Правди, сучасного "Пігмаліона".

Бо те, що він зможе "виліпити", стане фундаментом нашого майбутнього, основою для суспільства.
Оксана Лободяк, редактор розділу "Творчість наших читачів"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Лободяк

# data[].attributes.attachment_link.title
Сенсовна поезія та пісня | Листи до приятелів

# data[].attributes.attachment_link.description
У житті іноді трапляються ситуації, які мають глибший сенс, ніж ми собі уявляємо. Мова насамперед про подію світового значення - Форум видавців у Львові, у тому числі книжковий ярмарок, міжнародний літературний фестиваль. Опріч багатства пропозицій хочу виділити придбані дві книги: "Ліна. Триста поезій" і "Ортодоксія" видатного англійського письменника, християнського мислителя і журналіста Гілберта Кіта Честертона.

# data[].attributes.headline
Любов МАТУЗОК "Наголоси серця"

# data[].attributes.subject
Любов МАТУЗОК "Наголоси серця"

# data[].attributes.body
Усі ми різні мов слова,
за складом, образом, звучанням -
когось приємно проспівать,
а хтось  - живе в душі мовчанням.

Є винятків щаслива мить,
є наголоси серця, хисту.
Та в кожному  - сам Бог звучить
високим первородним змістом!

# data[].attributes.headline
Бібліотека-філія №2 надсилає щирі вітання поетам і поетесам, всім любителям і цінителям поетичного слова!!!!                                          З Всесвітнім днем поезії, друзі! 

# data[].attributes.subject
Бібліотека-філія №2 надсилає щирі вітання поетам і поетесам, всім любителям і цінителям поетичного слова!!!!                                          З Всесвітнім днем поезії, друзі! 

# data[].attributes.attachment_link.title
ДОРОЖИТЕ СЧАСТЬЕМ -

# data[].attributes.body
 Бібліотека Хіммістечка вітає всіх із Всевітнім днем поезії!!!
Слова - це зброя. Поезія - це неповторність. Вміння поглянути на звичні речі з незвичайного ракурсу, розповісти про буденні явища особливими словами - в цьому сила поетичних рядків. Справжня поезія звучить свіжо і влучно. Вона пробуджує нові образи і нові сенси. Справжня поезія звучить свіжо і влучно. Вітаємо всіх поетів та шанувальників поетичного слова зі святом!

# data[].attributes.headline
Бібліотека-філія № 8

# data[].attributes.body
Бібліотека-філія № 8 вітає Всіх причетних з Всесвітнім Днем поезії! Бажаємо Вам здоров'я, весняного натхнення, творчих здобутків, і легкої, сонячної поезії!
"Пишіть листи і надсилайте вчасно,
коли їх ждуть далекі адресати,
коли є час, коли немає часу,
і коли навіть ні про що писати.
Пишіть про те, що Ви живі-здорові,
не говоріть, чого ви так мовчали.
Не треба слів, навіщо бандеролі?
Ау! - і все, крізь роки і печалі."
Ліна Костенко

# data[].attributes.headline
Бібліотека-філія №14 вітає всіх шанувальників поезії та творчих особистостей з весняним березневим святом - Всесвітнім днем поезії! Поезія - безцінне людське багатство, яке прикрашає наше життя і робить світ різнобарвним і яскравим! 

# data[].attributes.subject
Бібліотека-філія №14 вітає всіх шанувальників поезії та творчих особистостей з весняним березневим святом - Всесвітнім днем поезії! Поезія - безцінне людське багатство, яке прикрашає наше життя і робить світ різнобарвним і яскравим! 

# data[].attributes.attachment_link.title
Поезія - це завжди неповторність, якийсь безсмертний дотик до душі.

# data[].attributes.headline
          БАлансую н

# data[].attributes.body
БАлансую на лезі я—
До зірок через терни,—
Де вібрує Поезія
Невловима,химерна.
Де любов—повна амфора—
Вмістить прагму і містику,
А душа мов метафора,
Віддзеркалює істину.

# data[].attributes.headline
До дня поезії 

# data[].attributes.body
До дня поезії

# data[].attributes.body
Життя

Життя — це просто дивна казка,
В яку приходимо лиш раз.
Тут для людей любов і ласка,
І світло сонечка для нас.
І небеса бездонні сині,
Чарівні зорі в небесах.
Ключі високі журавлині,
І вся оця земна краса.
Життя складне, але чудове,
Ми робимо в нім відкриття.
Й завжди ідемо в невідоме,
Тим цікавіше нам буття...
Привабливіше, яскравіше,
Є для фантазії політ.
І манять вдаль путі світліші...
І ти не йдеш — летиш у світ!
Є і різкі в нім повороти,
Де випадаєш із сідла.
Завертять враз круговороти...
Бувають і такі діла.
Та все проходить, час спливає,
Нова мета нас кличе вдаль.
В житті усякого буває,
Та за минулим нам не жаль,
Бо кличуть знов нові дороги,
Під ноги стеляться путі.
Чекають радощі й тривоги
Щодень у нашому житті.
Життя складне, але цікаве.
Його не взнаєш до пуття.
Буває радісне й лукаве...
Але... Спасибі за життя!
Надія Красоткіна

# data[].attributes.headline
Моя любове! Я перед тобою.
Бери мене в свої блаженні сни.
Лиш не зроби слухняною рабою,
не ошукай і крил не обітни!
Не допусти, щоб світ зійшовся клином,
і не приспи, для чого я живу.
Даруй мені над шляхом тополиним
важкого сонця древню булаву.
Не дай мені заплутатись в дрібницях,
не розміняй на спотички доріг,
бо кості перевернуться в гробницях
гірких і гордих прадідів моїх.
І в них було кохання, як у мене,
і від любові тьмарився їм світ.
І їх жінки хапали за стремена,
та що поробиш, – тільки до воріт.
А там, а там… Жорстокий клекіт бою
і дзвін мечів до третьої весни…
Моя любове! Я перед тобою.
Бери мене в свої блаженні  сни. Ліна Костенко

# data[].attributes.subject
Моя любове! Я перед тобою.
Бери мене в свої блаженні сни.
Лиш не зроби слухняною рабою,
не ошукай і крил не обітни!
Не допусти, щоб світ зійшовся клином,
і не приспи, для чого я живу.
Даруй мені над шляхом тополиним
важкого сонця древню булаву.
Не дай мені заплутатись в дрібницях,
не розміняй на спотички доріг,
бо кості перевернуться в гробницях
гірких і гордих прадідів моїх.
І в них було кохання, як у мене,
і від любові тьмарився їм світ.
І їх жінки хапали за стремена,
та що поробиш, – тільки до воріт.
А там, а там… Жорстокий клекіт бою
і дзвін мечів до третьої весни…
Моя любове! Я перед тобою.
Бери мене в свої блаженні  сни. Ліна Костенко

# data[].attributes.headline
Поезія – жива вода, ковток повітря,Слова у віршах ніби сонечко привітне!Це наша мова світанкова й мелодійна,Колиска для людини, затишна й надійна.Поезія - живе мистецтво, рукотворне,Думки у кожного поета неповторні!Хто пише про палке кохання і гаряче,А інші про природу чи вірші дитячі.Але у кожнім творі любов завжди присутня -Вона з дитинства неповторна й незабутня!Ще раз вітаю всіх з весняним святом Слова -Нехай цвіте розмаєм українська мова!

# data[].attributes.subject
Поезія – жива вода, ковток повітря,Слова у віршах ніби сонечко привітне!Це наша мова світанкова й мелодійна,Колиска для людини, затишна й надійна.Поезія - живе мистецтво, рукотворне,Думки у кожного поета неповторні!Хто пише про палке кохання і гаряче,А інші про природу чи вірші дитячі.Але у кожнім творі любов завжди присутня -Вона з дитинства неповторна й незабутня!Ще раз вітаю всіх з весняним святом Слова -Нехай цвіте розмаєм українська мова!

# data[].attributes.headline
Бібліотека Хіммістечка м. Суми вітає всіх залюблених у поетичне слово, всіх у кого душа співає та проситься до віршування з Всесвітнім днем поезії!!!!

# data[].attributes.subject
Бібліотека Хіммістечка м. Суми вітає всіх залюблених у поетичне слово, всіх у кого душа співає та проситься до віршування з Всесвітнім днем поезії!!!!

# data[].attributes.body
Прийнято говорити, що поезія – це загущеність думки й почуття….. Іван Франко назвав поезію «кристалізацією»життя; Ліна Костенко пише «Поезія - це завжди неповторність, якийсь безсмертний дотик до душі»…
Немає відповіді на питання, в чому секрет поетичних чарів. Поезія залишається загадкою. Тим більше вона вабить читачів. Навіть той, хто кричить: "―Не люблю віршів всіляких поетів!", мабуть, просто не читав шедеврів. Інакше обов'язково знайшов би собі поетів до душі.
Ми повинні навчитися цінувати поетичні рядки і знаходити в них справжнє багатство.

# data[].attributes.attachment_link.title
Всесвітній день поезії_1

# data[].attributes.headline
"Поезія - це найвеличніша форма, в яку може втілитись людська думка"

# data[].attributes.subject
"Поезія - це найвеличніша форма, в яку може втілитись людська думка"

# data[].attributes.headline
Когда хандра и никакой надежды, и кажется, жить незачем уже - чужих стихов прекрасные одежды я примеряю к собственной душе. Мир подлинных страстей волшебной дверцей откроется тому, кто ключ найдет, излечит душу, успокоит сердце, а от хандры, как от пыли - налет... И вновь поверю - счастье безгранично! Сама на все прочту его печать...... Я верю, что стихам небезразлично когда, в какие двери постучать!

# data[].attributes.subject
Когда хандра и никакой надежды, и кажется, жить незачем уже - чужих стихов прекрасные одежды я примеряю к собственной душе. Мир подлинных страстей волшебной дверцей откроется тому, кто ключ найдет, излечит душу, успокоит сердце, а от хандры, как от пыли - налет... И вновь поверю - счастье безгранично! Сама на все прочту его печать...... Я верю, что стихам небезразлично когда, в какие двери постучать!

# data[].attributes.body
Любов Матузок

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Шановні друзі! Раді повідомити, що отримали до краєзнавчого фонду бібліотеки дві збірки нашої землячки, чудової поетеси з Роменщини - Любові Матузок.

Ми вже розповідали вам про творчість цієї талановитої поетеси - збірку " Яблука пізніх віршів", а зараз маємо приємність познайомити докладніше із двома іншими збірками -"Малюнки" та "Наголоси серця".
Андрій Кубах із передмови до збірки "Малюнки":

Що можна сказати про поезію Любові Матузок? Тематику віршів їй підказує саме життя, на найбільш характерні прояви якого тонко реагує стривожена душа поетки.

Коли з радістю, коли з сумом, коли із захопленням, коли з гіркотою (а вона і позитиви і негативи часто адресує собі, власному "я"), відображає своїм пером життя у тій повноті, в якій спроможна все це охопити така тривожна і неспокійна душа, сповнена неповторної уяви і фантазії...

Особливо хочеться сказати добре слово про її інтимну лірику. В ній тонко передаються людські, найблагородніші прекрасні почуття, власне від яких і народжується справжня поезія...

Неначе тісто - польові дороги,
весна спече заквітаний пиріг,
а дощ весняний - хтивий і стоногий,
мене зненацька вчора підстеріг.

Мов одержимий з довгої розлуки -
натхенно плакав: як скучав, любив!
нахабно пестив тіло - бо ж сторукий,
ф відчула - всі мої образи змив.

А накохавшись досхочу, щасливий,
затих, заснув, як пес біля воріт.
За чверть години мати його - злива
сварилася громами мені вслід...

("Малюнки")

КОГДА ХАНДРА...

Когда хандра и никакой надежды,
и кажется, жить незачем уже -
чужих стихов прекрасные ожежды
я примеряю к собственной душе.

Мир подлинных страстей волшебной дверцей
откроется тому, кто ключ найдет,
излечит душу, успокоит сердце,
а от хандры, как от пыли - налет...

И вновь поверю - счастье безгранично!
Сама на все прочту его печать...
... Я верю, что стихам небезразлично
когда, в какие двери постучать!

("Малюнки")

Сонячні зайчики -
дивні створіння,
які навіть за сотні років
так і не стали дорослими.

("Наголоси серця")

Усі ми різні, мов слова,
за складом, образом, звучанням -
когось приємно проспівать,
а хтось - живе в душі мовчанням.

Є винятків щаслива мить,
є наголоси серця, хисту.
Та в кожному - сам Бог звучить
високим первородним змістом!

("Наголоси серця")

Прохають пораду - раджу,
попросять вина - наллю,
особа із гарцем ганджу,
довершених - не люблю.

не те, що б дивлюся звіром,
чи заздрю крізь люстро літ -
дотична до зла, не вірю
в гладенький пастельний світ.

Натомість, плекаю приязнь
до злетів із помелом,
де досвід - дотепний вираз
в теорії помилок,

де поруху вибух - порох,
а світ мені - візаві,
в якому є потяг, подвиг,
святі із полич - живі,

сміливі й різкі, мов банджо
між лагідних мандолін -
сюжети для Караваджо,
для кращих його картин.

("Наголоси серця")

Синій сад - галерея з шедеврами,
синя ніч розфарбована сливами -
помічають незвичне в щоденному
ті, що навчені бути щасливими,

що цілують джерела навколішки,
усміхаючись недругів милують,
ті, що діялться світлом з навколишнім
безіменною власною мірою
("Наголоси серця")

Матузок, Л. П. Малюнки: поезія і проза / Л. П. Матузок. - Миргород, 2015. - 88 с.

Матузок, Л. П. Наголоси серця : поезії / Л. П. Матузок. - Суми : Мрія-1, 2017. - 120 с.

Щоб докладніше ознайомитися із творчістю поетеси, запрошуємо до дорослого абонементу центральної міської бібліотеки ім.Т.Шевченка. Маємо всі її видані збірки ("Малюнки", "Наголоси серця", "Яблука пізніх віршів"), а також безліч книг інших авторів на різні поетичні та прозові смаки :) Чекаємо на вас!

і відходять за сонце - увічливо,
не у щасті, а в поруху стишені...
Відкриваю нове - згідно звичаю,
що нам в спадок щасливцями лишений.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вірші, Любов і весна

# data[].attributes.attachment_link.description
Шановні друзі! Раді повідомити, що отримали до краєзнавчого фонду бібліотеки дві збірки нашої землячки, чудової поетеси з Роменщини - Любові Матузок. Ми вже розповідали вам про творчість цієї талановитої поетеси - збірку " Яблука пізніх віршів", а зараз маємо приємність познайомити докладніше із двома іншими збірками -"Малюнки" та "Наголоси серця".

# data[].attributes.headline
Поетичний вернісаж !!!

# data[].attributes.subject
Поетичний вернісаж !!!

# data[].attributes.body
Насолоджуйтесь поетичним словом

# data[].attributes.headline
Вітаємо з Днем поезії!!!

# data[].attributes.subject
Вітаємо з Днем поезії!!!

# data[].attributes.attachment_link.title
День поезії 2018

# data[].attributes.attachment_link.title
Цитатник бібліографів. Випуск 3.

# data[].attributes.attachment_link.title
Людмила Ромен. Презентація збірки "Чорнобривці на снігу"

# data[].attributes.attachment_link.title
Запрошення до читання! Ліна Костенко!

# data[].attributes.headline
Ліні Костенко присвячується...

# data[].attributes.subject
Ліні Костенко присвячується...

# data[].attributes.attachment_link.title
Ліна Костенко! З ювілеєм!

# data[].attributes.headline
До Дня народження Тараса Григоровича Шевченка.

# data[].attributes.subject
До Дня народження Тараса Григоровича Шевченка.

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоконкурс до Дня народження Кобзаря!

# data[].attributes.headline
Поетичний флешмоб до Дня міста

# data[].attributes.subject
Поетичний флешмоб до Дня міста

# data[].attributes.attachment_link.title
#ДеньмістаСуми2020 #СумськаМЦБ #поетичнийфлешмоб

# data[].attributes.attachment_link.title
#ВідеоАкцент #новікниги #поезія Людмила Ромен. Трилогія "Арані"

# data[].attributes.headline
Надія Фурзенко. Збірки поезій "Импрессия", "Откровение", "Неповторимость", "Між тишею і словом"

# data[].attributes.subject
Надія Фурзенко. Збірки поезій "Импрессия", "Откровение", "Неповторимость", "Між тишею і словом"

# data[].attributes.attachment_link.title
#ВідеоАкцент Поезія Надії Фурзенко

# data[].attributes.headline
Поезія Надії Фурзенко

# data[].attributes.subject
Поезія Надії Фурзенко

# data[].attributes.attachment_link.title
#онлайнчитання #7хвилинпроСуми Випуск 6. Поезія Надії Фурзенко.

# data[].attributes.headline
Людмила Ромен. "Місто моєї долі"

# data[].attributes.subject
Людмила Ромен. "Місто моєї долі"

# data[].attributes.attachment_link.title
#7хвилинпроСуми #онлайнчитання Випуск 9. Людмила Ромен "Місто моєї долі"

# data[].attributes.headline
Поезія Надії Позняк.

# data[].attributes.subject
Поезія Надії Позняк.

# data[].attributes.attachment_link.title
#онлайнчитання  #7хвилинпроСуми Випуск 4. Надія Позняк

# data[].attributes.headline
Наш поетичний челенд

# data[].attributes.body
Наш поетичний челендж до 150-річчя від дня народження Лесі Українки!

# data[].attributes.attachment_link.title
#Українка150 Поетичний челендж