# data[].attributes.headline
Правила поведінки в 

# data[].attributes.body
Правила поведінки в бібліотеці

# data[].attributes.headline
Новий рік наближаєть

# data[].attributes.body
Новий рік наближається!!!!

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Книга "Сто порад учителеві" написана російською мовою протягом 1965 - 1967 років. Уривки з роботи друкувалися російською мовою в журналі "Народное образование" (1969, №5,6,9) й українською мовою в ряді номерів газети "Радянська освіта" у 1971 та 1972 роках. У повному об'ємі вперше опублікована українською мовою у 1976 році в другому томі п'ятитомного видання вибраних творів педагога.

Книга Василя Сухомлинського "Сто порад учителеві" представлена у розділі майже усіма статтями. Виключення складають статті, у яких пропагується вивчення марксистсько-ленінської ідеології та йдеться про втілення у життя комуністичних ідеалів.

Зміст книги (переходьте на потрібну Вам пораду за наступними посиланнями):
1. "Що таке покликання до праці вчителя? Як воно формується?" 2. "Про здоров'я і повноту духовного життя вчителя. Кілька слів про радість праці" 3. "Як запобігти виснаженню нервових сил в процесі повсякденної діяльності" 4. "Будьте доброзичливі!" (з книги Василя Сухомлинського "Сто порад учителеві") 5. "Пам'ятайте, що немає і бути не може абстрактного учня" 6. "Де брати час? Доба має тільки 24 години" 7. "Час вчителя і взаємозалежність етапів навчання" 8. "Про збереження в пам'яті школяра елементарних знань" 9. ""Дві програми навчання", розвиток мислення школяра" 10. "Про роботу з "важкими" учнями" 11. "Знання - і мета, і засіб" 12. "Про добування знань" 13. "Як вести учнів від фактів до абстрактних істин" 14. "Перше вивчення матеріалу" 15. "Осмислювання нового матеріалу як етап уроку" 16. "Як перевірку домашніх завдань зробити ефективною розумовою працею" 17. "Оцінки мають бути вагомими" 18. "Мати навчання не повинна стати мачухою" 19. "Як бути з перевіркою зошитів?" 20. "Зміст активної діяльності учнів під час вивчення предмета" 21. "Учіть спостерігати, учіть бачити" 22. "Як читанням розвивати знання" 23. "Читання - важливий засіб розумового виховання "важких" учнів" 24. "Не допускайте диспропорції між уміннями й знаннями" 25. "У чому таємниця інтересу" 26. "Боріться за думку й серце своїх вихованців" 27. "Як злити думку й почуття громадянської гідності" 28. "Знання і участь у громадському житті" 29. "Як розподілити розумову працю школярів за порами року" 30. "Про інтелектуальне життя вихованця" 31. "Щоб не було перевантаження - потрібен вільний час" 32. "Учіть дитину користуватися вільним часом" 33. "Приведіть кожного учня до вогнища захоплення" 34. "Виховуйте трудовими захопленнями" 35. "Як добитися, щоб учні були уважними" 36. "Наочність - стежка пізнання, і світло, що осяває цю стежку" 37. "Поради вчителеві, який починає працювати в школі" 38. "Поради вчителеві, який готується працювати з першим класом" 39. "Як у дошкільний період вивчати мислення дітей" 40. "Як розкривати мислення і розумові сили дітей" 41. "Як виховувати пам'ять" 42. "Бережіть і водночас розвивайте пам'ять підлітків, юнаків і дівчат" 43. "Виховуйте в дітей любов до малювання" 44. "Як готувати дітей до швидкого письма" 45. "Учіть дітей працювати і правою, і лівою рукою" 46. "Поради вчителеві, який працює у великій школі" 47. "Поради вчителеві однокомплектної школи" 48. "Які плани писати вчителеві" 49. "Поради відносно щоденника вчителя" 50. "Про виховання своїх дітей" 51. "Хто і що виховує дитину? Що у вихованні залежить від Вас, педагога, і що від інших вихователів?" 52. "Як готувати матір і батька до шкільно-сімейного виховання своїх дітей" 53. "Як добитися, щоб слово вихователя доходило до серця вихованця?" 54. "Щоб батько і мати як вихователі виступали в єдності" 55. "Якою має бути школа виховання почуттів?" 56. "Що робити, щоб дітям хотілося добре вчитися?" 57. "Як поглиблювати виховну роботу з батьками в міру росту розвитку дитини" 58. "Як разом із сім'єю керувати дитячою працею" 59. "Як працею облагороджувати серце, виховувати людяність" 60. "Як разом з батьками виховувати майбутніх матерів і батьків" 61. "Як виховувати повагу до жінки-дівчини, матері" 62. "Які якості треба мати педагогу як вихователеві" 63. "Колектив як знаряддя виховання. Як створюється колектив, на чому він тримається" 64. "Як колектив стає засобом всебічного розвитку особистості" 65. "Як виховувати вміння підкорятися й керувати. Як виховувати в дусі високої вимогливості".
66. ЯК ВИХОВУВАТИ ЮНИХ ЛЕНІНЦІВ. РОЛЬ ВЧИТЕЛЯ В ЖИТТІ ПІОНЕРСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ

67. ЯК ДОНОСИТИ ДО РОЗУМУ І СЕРЦЯ ЮНИХ ЛЕНІНЦІВ ІДЕЇ КОМУНІСТИЧНОЇ ПАРТІЇ

68. ЯК ДОБИТИСЯ, ЩОБ ЧЕРВОНИЙ КОМСОМОЛЬСЬКИЙ КВИТОК ІЗ ЗОБРАЖЕННЯМ ВЕЛИКОГО ЛЕНІНА, ТОРКАЮЧИСЬ ДО ГРУДЕЙ, ПРИМУШУВАВ ТРІПОТІТИ СЕРЦЕ, ЩОБ ХЛОПЦІ І ДІВЧАТА ДОРОЖИЛИ ЗВАННЯМ КОМСОМОЛЬЦЯ

69. ЯК ВИХОВУВАТИ КОМСОМОЛЬЦІВ, ЩОБ КОЖНИЙ З НИХ ЗАВЖДИ ПРАГНУВ СТАТИ КРАЩЕ

70. ЯК СПОНУКАТИ ЛЮДИНУ ДО ПОСТІЙНОГО МОРАЛЬНОГО РОЗВИТКУ І ВДОСКОНАЛЕННЯ

71. ЯК ДОБИТИСЯ ТОГО, ЩОБ ЮНЕ СЕРЦЕ НЕ БУЛО БАЙДУЖИМ ДО НАШОГО ЖИТТЯ І БОРОТЬБИ

72. ЯК ДУХОВНЕ ЖИТТЯ КОМСОМОЛЬЦЯ НАПОВНИТИ ДУМКАМИ ПРО СОЦІАЛІСТИЧНУ БАТЬКІВЩИНУ
73. "Як же приходить духовна зрілість юнацтва" 74. "Не бійтесь труднощів. Нехай буде важко - без цього немає ідейного виховання юнацтва" 75. "Оберігайте чистоту душевних поривань юнацтва"
76. ЯК УЧИТИ КОМСОМОЛЬЦІВ ЖИТИ В СВІТІ СУСПІЛЬНИХ ІНТЕРЕСІВ

77. ЯК СТВОРИТИ ТРУДОВІ ВІДНОСИНИ УСЕРЕДИНІ ШКІЛЬНОГО КОЛЕКТИВУ
78. "Різновікові колективи не можна будувати на пустому місці" 79. "Турбуйтеся про те, щоб ваші вихованці були і вихователями" 80. "Виховуйте колектив так, щоб юнаки і дівчата не проходили повз самотність" 81. "Оберігайте своїх вихованців од марнослів'я" 82. "Як учити своїх вихованців виховувати самих себе" 83. "Оволодівайте мистецтвом індивідуальної бесіди з вихованцем" 84. "Як спонукати до самовиховання в моральній сфері" 85. "Як спонукати до самовиховання в праці й навчанні" 86. "Як виховувати самодисципліну в розумовій праці" 87. "Як спонукати до самовиховання у фізичній культурі" 88. "За яких умов колектив успішно виконує свою функцію вихователя особистості" 89. "Що можна й чого не можна обговорювати в шкільному колективі" 90. "У чому полягає самодіяльність колективу"
91. У ЧОМУ ПОЛЯГАЄ ІДЕЙНЕ ВИХОВАННЯ НА УРОКАХ

92. ЯК ДОНЕСТИ ДО РОЗУМУ І СЕРЦЯ ПІДЛІТКІВ І ЮНАЦТВА ДУХ СУЧАСНОСТІ
93. "Умійте зробити доброчесність привабливою" 94. "Що таке влада педагога, у чому вона повинна виявлятися" 95. "Як берегти дитяче довір'я" 96. "Владарюйте над душею дитини книжкою, розумом, переконаннями" 97. "Як планувати виховну роботу" 98. "Як проводити виховну бесіду з колективом" 99. "Як боротися з лінощами" 100. "Остання порада - по секрету"

"Планування виховної роботи - це насамперед уявлен ня п ро ідеал виховання. Вихователь повинен уявляти, що має вийти з доставленої в його майстерню "брили мармуру". Від того, наскільки ясне це уявлення, залежить розуміння суті й необхідності планування виховної роботи... І загальніший план - на всі роки шкільного виховання, і конкретніший - на період роботи одною вихователя із своїми вихованцями - обидва ці плани якоюсь мірою є ідеа лом, до якого прагне вихователь. На основі ідеалу треба планувати конкретну виховну роботу на більш обмежений період. На який саме період? Плануйте так, як вам зруч ніше: чи то на тиждень, чи то на місяць; у декого виходить непоганий план і на цілу чверть. Треба тільки завжди пам'ятати, що виховання - жива, рухлива справа, яка вічно змінюється й розвивається, і що вихованець ваш зав жди в етані становлення. Планування виховної роботи на невеликий строк є ніби постійним, повсякденним звірян ням того, що робиться щодня для досягнення ідеалу..." (Василь Сухомлинський)

"... Хочу порадити вам: володійте умами своїх вихованців. Немає сильнішого засобу підкорити волю свого вихованця, ніж підкорення його думок. Але владарю вати над думками можна лише тоді, коли у вас багате, повнокровне життя в світі книжок. Найчутли віші, непов торно індивідуальні, норовливі, "бунтівливі", непокірні на тури й характери при вмілому підході стають книголю бами. Підк орюйте їх книжками й розумом." (Василь Сухомлинський)

"... Мудрість влади педагога - це насамперед його безмежна влада все розуміти. Пам'ятайте, що в дитини не буває умисного прагнення творити зло. Педагогічне неуцтво з того й починається, що вихователь приписує дитині це прагнення, вважаючи, що вона навмисне чинить погане. Прагнучи "підрубати корінь зла", вихователь рубає всі корені, і жи ві паростки дитинства засихають. Звинува чення в умисному злі, в лінощах, недбальстві, яких на справді немає, дитина переживає як велику несправедливість, це відштовхує її від учителя, вона втрачає довір'я до нього. Ламаючи дитячу довіру до вас, ви штовхаєте дитину на те, що вона починає захищатись непокірністю, умисним непослухом, прагненням робити все наперекір вашим вимогам. Пам'ятайте, що все це з'являється там, де дитяче довір'я до вас дало тріщину... Якщо дитина робить щось "не так", не допускайте "сильних", "вольових" засобів впливу на неї. Не допускайте, щоб у вашу складну лабораторію гума нізму увірвався стук кулака по столу й окрик. Нехай не приваблює вас перспектива побачити рухливого, сміхотли вого, вічно невгамовного пустуна згаслим і приголомше ним, із сумними, погаслими очи ма, зігнутим і нещасним - погана це перспектива. Бережіть, як найвище благо, людську гордість, недоторканність особистої честі дитини..."(Василь Сухомлинський)

"... Наші юнаки й дівчата прагнуть принести радість тим, хто вже не може трудитися, живе самотньо. Щовесни старшокласники розбивають кілька квітників для одиноких старих. Ця праця - оточена романтичним ореолом добро чесності. У ці дні юність переживає думку: всі ми станемо старими, про всіх нас будуть турбуватися молодші поко ління. Як потрібно, щоб ця думка переживалась у роки отроцтва і юності! Вона облагороджує юнака, робить його справжнім чоловіком. Вона готує дівчину до великої ма теринської місії. Романтична, приваблива праця, яка ви ражає турботу про старість,- це найпотрібніша, найблаго родніша діяльність. Не упускайте, мій друже, жодної можливості, щоб доторкнутися до того потаємного ку точка душі вихованця, де зберігаються думи й тривоги про старість. Турбота про старих - це н айзворушливіша лю бов до людини. Байдужість до старості жорстоко мстить суспільству - виростають люди з кам'яними серцями." (Василь Сухомлинський)

"... Радість праці - це самовираження в праці. Це той складний духовний стан, коли людина з подивом і захоп ленням бачить витвір своїх рук, знаходить у ньому саму себе, своє напруження, години одноманітної, нічим не примітної праці. Щоб зробити працю сферою самовиховання (а без трудового самовиховання взагалі самовиховання не мислиме), треба дати кожному вихованцеві радість праці, добитися того, щоб праця стала творчістю. У праці починаються ті пошуки самого себе, які, триваюча кілька років, завершуються становленням покликання. Радість праці, трудова творчість, пошуки самого себе - усе це можливе лише в тому разі, коли в праці розкрива ється індивідуальність. Трудове самовиховання - це не просто вихід на збирання картоплі, на збір металолому. Це заглиблення в самого себе, злиття розумових сил і майстерності рук, свідома постановка мети й подолання труднощів..." (Василь Сухомлинський)

"Коли ми створювали наш сте повий Куточок Краси для людей, у життя н ашої дружної сім'ї несподівано ввійшла доля маленької дівчинки - На талочки, як ми ласкаво її назвали . Дівчинка жила на околиці. У неї була лише мати. У три роки Ната лочка тяжко захворіла - перестала ходити. Навесні і вліт ку мама клала доньку в маленький візок і ставила його під крислату яблун ю. Зелен ий двір, яблуня, два вулики, колодязь, лелеки на сараї, собака Пальма, кролі, яких оберігала собака,- ось і весь світ Наталі. Голосиста й ба лакуча, але водночас засмучена своєю хворобою, дівчинка просила н ас принести польових квітів, яких вона не бачила. У кожного з нас боліло серце: невже дівчин ка не одужає? Лікарі її лікували, але швидкого одужання н е обіцяли: якесь глибоке ураження нервової системи, ноги дівчин ки нерухомі. Чим же тобі допомогти, маленька Наталочко?.." (Василь Сухомлинський)

"Я раджу кожн ому вчителеві вести педагогічний щоден ник. Це н е офіційний документ, до якого ставляться якісь формальн і вимоги. Щоденник - особисті записи, помітки. Вони можуть зн адобиться в повсякденній практичній робо ті. В них - джерело роздумів, творчості. Щоденник, який ведеться десять, двадцять, а то й тридцять років, - це вели чезна цінн ість. Адже в кожного мислячого педагога є своя система, своя п едагогічна культура... Щоденник допомагає зосередити думку, спрямувати ро зумові зусилля на щось одне. У своєму щоденнику я виді лив кілька сторінок спеціально для запису даних про міц ність знань. Вивчення, зіставлення, аналіз ци х записів по казують залежність міцності знань від численних перед умов і умов. Щоденник учить думати." (Василь Сухомлинський)

"Є нині й тривалий час ще будуть школи з невеликою кількістю дітей - одно- й двокомплектні маленькі школи, де працює два, а то й один учитель. Якщо ви працюєте в такій школі, вам нелегко буде створити й зберігати навколо себе роками атмосферу бага того, багатогранного духовного життя. А це ж - найголов ніше, бо без високої культури - загальн ої і педагогічної - можна опуститися, зробити свою школу вкрай примітив ною, відсталою. Якщо так трапляється, то тільки з вини самого педагога. У найвіддаленішому від центрів куточку може яскраво горіти вогник культури, думки, творчості - все це залежить тільки від вас. Усі ваші зусилля якраз і мають спрямовуватись на те, щоб вогник цей горів дедалі яскравіше. Від цього значною мірою залежать освіченість, культура, знання ваших вихованців..." (Василь Сухомлинський)

"Чи танн я й письмо - два най потрібніші школяреві інструменти н авчання і водночас два віконця в навколиш ній світ. Без уміння вільно, швидко і свідомо читати, віль но, швидко, напівавтоматично писати дитина залишається мовби напівсліпою. Я вбачаю дуже важливе завдання в то му, щоб уже в третьому (а в четвертому класі - вже напевно) учен ь писав довге слово, не відриваючи пера від аркуша, щоб він міг написати слово (і навіть маленьке реченн я), відірвавши погляд від зошита. Нанівавтоматизм процесу письма - надзвичайно важлива умова грамотності і свідомого засвоєння знань. Учень не повинен ду мати над ти м, як напи сати ту чи іншу букву, як її з'єднувати з ін шими буквами,- лише за цієї умови він зможе думати над застосуванням граматичного правила, над змістом того, що він пише. Поступово вільне письмо виробляє напі вавто мати зм і щодо граматичних правил: дитина вже не думає, як пишеться те чи інше слово, бо вона багато разів писала його. Усе це - швидкість написання букв і слів, поступове набування напівавтоматизму щодо орфограм, одночас не написання й осмислювання - має йти п оряд..." (Василь Сухомлинський)

"Пряме відношення до розвитку розумових сил учнів має питання про те, як викладається малювання в почат ковій школі, яку увагу приділяє йому вчитель. Виховуючи дітей у початковій школі, я побачив у малюванні один із засобів, які розвивають творче мислення, уяву. Я твердо переконаний, що дитячий малюнок є необхідним східцем на шляху до логічного пізнання, не говорячи вже про те, що малювання допомагає розвивати естетичне бачення світу. Спочатку я вчив дітей малювати з натури... Поступово, крок за кроком я передавав дітям елемен тарні вміння з техніки малюнка: діти навчилися передава ти світло й тінь, перспективу. Уже в першому класі значне місце в дитячому малюванні зайняла творчість. Діти складали оповідання в малюнках, малювали казку. Малюнок став джерелом гри творчої уяви. Я переконався, що між грою уяви, яка розвивається в процесі малювання, і мовою дитини є прямий, безпосередній зв'язок..." (Василь Сухомлинський)

"Є два основні типи людського мислення - логіко-аналітичне, або математичне, й художнє, або образне. Діти з яскраво вираженим художнім мисленням з цікавістю вивчають літературу, люблять читати, захоплюються поетичною творчістю. У вивченні математики вони нерідко зустрічають великі труднощі й, трапляється, не встигають з цього предмета. Діти, яким притаманне логіко-ан алітичне мислення, легко помічають причинно-наслідкові зв'язки й залежності, схоплюють думкою коло предметів і явищ, об'єднаних тим чи іншим зв'язком. Вони легко абстрагуються, з цікавістю ви вчають математику та інші точні науки. Логічний аналіз абстракцій для них такий же цікавий, як і яскраві образи для дітей з художнім мисленням. Ці два типи мислення існують об'єктивно, учителеві треба знати, який тип переважає в кожної дитини. Це дуже важливо для правильного педагогічного керівництва розумовою працею. (Василь Сухомлинський)

"Десятиріччя роботи в школі переконали мене в тому, що праця відіграє надзвичайно важливу роль у розумо вому розвитку. Розум дитини - на кінчиках її пальців. Це педагогічне переконання виникло із спостережень. Я бачив, що в дітей із золотими руками, у тих, хто любить працю, формується ясний, допитливий розум. Йдеться н е про всяку працю, а передусім про складну, творчу пра цю, в якій - думка, тонке вміння, майстерність. Факти з кожним роком усе більше переконували, що тут є без посередній зв'язок. Чим вища майстерність, яку опанувала й опановує рука, тим розумніші дитина, підліток, юнак, тим яскравіше виявляється здатність до вдумливого ана лізу фактів, явищ, причинно-наслідкових зв'язків, зако номірностей..." (Василь Сухомлинський)

"Продумайте, де і як буде використовувати кожний ваш вихованець вільний час (не проводити, а саме використо вувати). Використовувати розумно. Тут знову треба поверн утися до книжки. Найважливі шим вогнищем захоплення має бути читання. Школа по винна бути царством книжки. Ви можете працювати у від даленому куточку країни, ваше село може бут и віддалене на сотні кілометрів від великих культурних центрів, у школі багато чого може н е вистачати,- але, якщо у вас панує книжка, ви можете працювати на тому самому рівні педа гогічної культури і досягти таких самих результатів, як і в центрі. І не бійтеся, що книжка відвертатиме учня від знань..." (Василь Сухомлинський)

"Це здається з першого погляду парадоксом: учень може успішно навчатися лише за умови, коли не весь час його йде на навчання, а залишається багато вільного часу. Але це не парадокс, а логіка педагогічного процесу. Чим насичені ший робочий день учня шкільними заняттями, чим менше залишається в нього часу на те, щоб подумати про щось, безпосередньо не пов'язане з навчанням, тим імо вірніше перевантаження, відставання. ить і того, щоб навчання було ефективним..."
Проблема вільного часу - це одна з найважливіших проблем не тільки н авчання, але й інтелектуального вихо вання, всебічного розвитку. Вільн ий час необхідний учне ві, як повітря для здоров'я: він необхідний для того, щоб учень успішно навчався і не відчував постійної загро зи відставання (знаєте, як буває: досить дитині прохворіти кілька днів, як вона вже дуже відстала). Вільний час - перша умова багатства інтелектуального життя вихованця, умова того, щоб у його житті було не тільки навчання, а знач(Василь Сухомлинський)

"Це одна з важливих проблем, пов'язаних з фізичним розвитком і зміцненням здоров'я школярів, з їхнім всебіч ним розвитком. Рік складається з періодів, у кожному з яких життєдіяльність людського організму різна. Добре відомо, наприклад, що навесні захисні сили організму послаблюються, н а осінь - зміцнюються. Враховувати ці циклічні коливання особливо важливо в школі - адже ми маємо справу з організмом, який росте, розвивається, з мозком, який формується, і на який великий вплив справ ляє зовнішнє середовище. Навчання, розумова праця вес ною, особливо в початкових класах, мають бути зовсім не такими, як восени..." (Василь Сухомлинський)

"У школі, де навчає прекрасний математик, улюбленим, найцікавішим предметом стає математика, відкриваються неабиякі математичні здібності в багатьох учнів. Приїхав у школу талановитий біолог - дивіться, через два роки улюблений предмет у школі - біологія, з'явився десяток обдарованих юних біологів, закоханих у рослини, в спроби й дослідження на шкільній ділянці. Джерелом б'є інтелектуальне життя в тій школі, де викладання предметів виливається ніби в здорове змагання педагогів за думку, за душу вихованців. Це змагання - ціла сфера творчої праці педагогічного колективу. Вияв ляється воно в тому, що кожен педагог прагне пробудити ін терес до свого предмета, утвердити захоплення своєю га луззю знань. Уявімо собі, що дитина, яка почала навчати ся в IV класі, потрапила до колективу, в якому всі вчи телі - талановиті, принаймні закохані кожен у свій пред мет люди, що вміють запалити вогник любові кожний до своєї - найцікавішої науки. У таких умовах обов'язково розкриваються природні здібності кожної дитини, відбу вається становлення нахилів, здібностей, покликань, об даровань..." (Василь Сухомлинський)

"Про активність розумової праці учнів говорять багато й часто. Але активність може бути різна. Учень жваво відповідає, завчивши прочитане чи запам'ятавши розказане вчителем,- це теж активність, та навряд чи вона може сприяти розвитку розумових здібностей. Педагогові треба прагнути до активності думки учня, до того, щоб знання розвивалися завдяки їх застосуванню. Учити так, щоб знання добувалися за допомогою наяв них уже знань,- у цьому, на мій погляд, полягає найвища майстерність дидакта. Відвідуючи й аналізуючи уроки, я роблю висновок про педагогічну майстерність учителя якраз за цією рисою розумової праці шко лярів. Як же досягти того, щоб навчання було роботою думки - добуванням знань? Що тут найважливіше?.." (Василь Сухомлинський)

"Я тисячу разів переконувався: однією з причин труднощів, на які натрапляють діти в навчанні, є те, що знання залишаються часто для них нерухомим вантажем, нагромаджуються мовби "про запас", "не йдуть в обіг", не застосовуються (передусім для здобування нових знань). Прагніть того, щоб знання учня були не кінцевою метою, а засобом, щоб вони не перетворювалися в нерухомий, мертвий багаж, а жили в розумовій праці школяра, в духовному житті колективу, у взаєминах між школярами, у тому живому і безперервному процесі обміну духовними багатствами, без якого не можна собі уявитп повноцінного інтелектуального, морального, емоційного, естетичного розвитку..."
У практиці навчально-виховної роботи для багатьох учителів поняття "знати" означає вміти відповідати на поставлені запитання. Такий погляд штовхає вчителя на однобоку оцінку розумової праці й здібностей учнів: здібним і знаючим вважається той, хто вміє зберігати знання в пам'яті і на першу вимогу вчителя "викласти" їх...(Василь Сухомлинський)

"... Особливістю праці педагога є чергування періодів великої напруженості розумових зусиль з періодами порівняно спокійними. Багаторічна практика твердо переконує: серцю й нервам педагога необхідні тривалі періоди припинення віддачі, припинення витрати нервових і духовних сил. Ці сили необхідно поповнювати. Обов'язкова умова такого поповнення - розумне використання часу відпочинку. Правильний відпочинок, особливо влітку і взимку, розвиває й зміцнює компенсаторні здатності нервової системи, сприяє виробленню витримки, урівноваженості, умінню підпорядковувати емоційні пориви контролю розуму. Багато досвідчених учителів, які пропрацювали в школі 30, 40 і більше років, розповідають, що витримку, самовладання виховує в них, зокрема й особливо, тривале спілкування з природою, в якому фізичне напруження поєднується з думкою, спостереженнями. Разом з тим треба вміти обачно витрачати нервові сили в процесі повсякденної праці - це теж дуже важлива запорука здорового серця й здорового духу. " (Василь Сухомлинський)

Споріднені публікації, за тегами:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
василь сухомлинський

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
книга сто порад учителеві

# data[].attributes.attachment_link.title
Василь Сухомлинський, "Сто порад учителеві"

# data[].attributes.attachment_link.description
Книга "Сто порад учителеві" написана російською мовою протягом 1965 - 1967 років. Уривки з роботи друкувалися російською мовою в журналі "Народное образование" (1969, №5,6,9) й українською мовою в ряді номерів газети "Радянська освіта" у 1971 та 1972 роках. У повному об'ємі вперше опублікована українською мовою у 1976 році в другому томі п'ятитомного видання вибраних творів педагога.

# data[].attributes.headline
Найдавніша школа

# data[].attributes.subject
Найдавніша школа

# data[].attributes.body
За даними «Повісті минулих літ», найпершу школу на території України відкрили у 988 році за часів князювання Володимира Святославовича. Того самого, який колись красувався на купюрах номіналом 1 гривня. До цієї школи, що, знаходилась на території столиці, віддавали навчатись уму-розуму дітей представників феодальної верхівки, близько 300 осіб.

# data[].attributes.headline
Презентація. А. В. П

# data[].attributes.body
Презентація. А. В. Петровський

# data[].attributes.attachment_link.title
Періодизація розвитку особистості