# data[].attributes.body
אמיר בכר, גל פלק וגיא שונשיין

בליל חורף קר
הגיע לממלכה איש זר
הוא נפגש עם אביר הממלכה
ושאל: היכן שמת את החרב שלי?
אך האביר ענה לו: אינני יודע
על מה אתה מדבר.

כעבור כמה ימים אותו
איש זר הגיע לממלכה
באמצע הסעודה ושאל את האביר:
איכן שמת את החרב שלי?
אך האביר שוב אמר: אינני יודע
על מה אתה מדבר

כמה שנים קודם
בשדה ירוק לז פגש האביר
עלמה צהבהבה ועל כתפיה עורב שחור
ולצידה אחיה הבכור ובידיו חרב.

אחיה של העלמה ניסה להרוג את האביר
עם החרב אך האביר נלחם בחזרה,
לקח את החרב ובטעות רצח את העלמה ומייד ברח מהמקום.

האביר חזר לממלכה עם החרב
והמלך שאל אותו: מה זאת החרב הזאת?
האביר אמר לו כל מה שקרה וגם מה זאת החרב היקרה.

כמה רגעים אחר כך ביקש המלך
את החרב בחזרה כדי שלא יקרה משהו רע
האביר ישר נתן למלך את החרב
ממש מבלי לסרב.

בזמן ההוה שוב באמצע סעודה
בא אותו איש זר אך הפעם האביר זיהה אותו אבל גם המלך מבלי שהאביר הבין מה קרה
החרב היית אצל הזר ורצח את האביר
מבלי להסביר.

# data[].attributes.body
מגישה: מיקה גרוצקי רסין

"מי אתה?!" שאל האביר כולו מבולבל

"אתה לא זוכר אותי?!" אמר הצייד "אתה לא זוכר איזה חברים טובים היינו?"

האביר חשב ונסה לזכור, אך לא הצליח.

"מה השעה עכשיו?" שאל את הצייד

"לא יודע, אבל כנראה מאוחר בלילה לפי החושך"

האביר שאל: "למה יש לך דם על כל החולצה?"

"אה זה... לא רלוונטי לעכשיו."

האביר חשד בצייד.

"אתה באמת לא זוכר אותי?" שאל הצייד

"היינו חברים כה טובים"

"סליחה אבל אני פשוט קצת מבולבל" ענה האביר.

"הלכתי קצת לאיבוד" התוודה האביר

"אה אז למה לא אמרתה לי?? בוא נחזור לביתי ואני אעזור לך"

הלכו הצייד והאביר ביער האפל והשקט.

"הגענו" האביר הסתכל על מה שנדמה לו היה הבית של הצייד

אבל בעצם היה כמה קרשים ישנים וגג שהיה

נראה כאילו הוא ייפול כל רגע.

"בוא תיכנס, תרגיש בבית" אמר הצייד

"אתה רעב? יש לי קצת יין אם תרצה"

"אני אשמח לממש קצת בבקשה"

הצייד הלך להביא את היין בזמן שהאביר

הסתכל מסביב לבית ולפתע מצא תמונה שלו על השולחן

"הנה בוא שב" הצייד החזיק שתי כוסות יין ביד.

"אני שמתי לב שיש לך תמונה שלי בביתך"

"כן כבר אמרתי לך אנחנו חברים טובים"

"מוזר אני לא זוכר אותך כלל"

"לחיים" אמר הצייד

"לחיים" השיב האביר ושניהם שתו מהיין

"אני מצטער..." אמר הצייד

"אבל פקדו עלי להרעיל אותך..."

ענה האביר "כן אך חבל שהכוסות התחלפו..."

# data[].attributes.body
יהלי ברגיג,אנבל מסיקה, מיקה
לפתע זה קרה התעוררתי משינה ארוכה ומצאתי את עצמי בחדר חשוך

כשגופי קשור וראשי אזוק.

המקלט לא אפשר לנו לחיות כרגיל ,היינו נשארים שעות על שעות מורעבים ומסתכלים על הילדים ברחמים קשים.

אמא אמא מתי נצא מפה לחזור לאכול ולישון במיטות רגילות כשלא אזוקים לנו שרשראות מסביב אמא אמא מתי נצא מימפה כשהכל כרגיל והשכנים מסביב עם

הדשא הירוק וקרני השמש הצהובים.

הגרמנים נכנסים בדפיקות חזקות ומתחילים באוויר לפוצץ יריעות, הגרמני דורש יקרי ערך ,סירבנו וזלזלנו עד שלקח כבת ערובה את אמי להראות שהמצב הזה כרגע רציני ,לקח אקדח וכיוון לראש להראות שפחד זה לא בשבילו .
רגעי מתח עולים בחדר ולפני שהספקתי למצמץ בעייני אימי מהחדר כבר לא הייתה לידי מחזיקה את ידי ואומרת לי … הכל הייה בסדר יום אחד אני ידאג שנצא מפה.

אמא אמא מתי נצא מפה לחזור לאכול ולישון במיטות רגילות כשלא אזוקים לנו שרשראות מסביב אמא אמא מתי נצא מימפה כשהכל כרגיל והשכנים מסביב אם הדשא הירוק וקרני השמש הצהובים.

שעות עברו והגרמנים נכנסו לקחו את ידינו והכניסו אותנו לקרון אחד מצוצמם ,פחדתי כל כך שאימי לא איתי עד שבקרון השני שעבר מולנו אני רואה את אימי  מפוחדת ומבוהלת ממה שעומד לקרות ,כבר לא היה לי אכפת לאן יקחו אותנו או מה יקרה העיקר שאימי תהייה לצידי מחזיקה את ידי ואומרת לי למה פניה כך עצובות.

הגענו למכונות שחורות כולן באפר והכניסו את האיש הראשון לאחר שניות ספורות אני רואה אותו נופל על הריצפה ,כאילו לא חי מעולם ואז הבנתי שהמצב מסוכן עלה לי הרעיון לברוח ולמצוא את אימי ,אך לפתע זה מה שקרה.

השנייה שנכנסה למכונה זאת אימי, אם דמעות בעיינים ומסמנת לי לברוח ככל האפשר דמעות עלו בעיני אבל הבנתי אם אני לא ארצה לסיים כמו אימי עלי להציל את עצמי לאחר שניות ספורות אמא שלי שוכבת רצתי עליה בכל כוחי היא חטפה מכהמהמכונה והדם מראשה נזל על ידי, אמרתי לה אמא רק תזכרי אני אוהב ויאהב אותך תמיד.

# data[].attributes.headline
עבודה להגשה בספרות סעודת הדמים מגישים: דן מרקוס, יהלי שבת ,וישי 

# data[].attributes.subject
עבודה להגשה בספרות סעודת הדמים מגישים: דן מרקוס, יהלי שבת ,וישי 

# data[].attributes.body
בליל סעודת הניצחון, ובערב זה צוין שובם של אבירי הממלכה

ובערב זה צוין שובם של אבירי הממלכה.

אך בליל זה חשיבתו של הצייד הייתה אחרת, הסתער הצייד פנימה עם חרבו שלופה, הסתער הצייד פנימה עם חרבו שלופה.

הצייד הסתער על האביר בתעוזה, האביר התחמק אך נפצע,

האביר התחמק אך נפצע בידו החזקה.

נץ טיפוחיו בא לעזרתו, חרב מצא והביא לו, חרב מצא והביא לו.

אך חרב זו כחרב דמים זו, תפס האביר את חרבו ורצח צייד זה.

אוי אוי העלמה זעקה, אוי אוי אהובי הינך היטב אחרי הפציעה?

אני היטב כלתי היפה האביר ענה בכאב רב. הנני היטב, מזל רב

איתנו שהצייד אינו עשה רע. אכן אכן ענתה העלמה, וכעת נמשיך

בסעודה! קראה העלמה לשומרי הממלכה בכדי לפנות את הגופה.

לאחר כמה שעות האביר חש לא היטב, העלמה שאלה הינך היטב? כי נראתה חיוור, עלמתי עלמתי ענה האביר איני היטב, חש רע בליבי.

האביר האדמדם התמוטט כשמיילל יללות איומות, האביר צעק עלמתי עלמתי אל תגעי בדם הצייד מקולל הוא!

העלמה בכתה בכי רב כים הכחול, העלמה הצהבהבה אינה תהיה עליזה, ובליל זה השמים היו שחורים מכל לילות השנה.

העלמה העמיסה על גבה את אהובה וחרבו, העלמה יללה מדוע מדוע יללה, מדוע מדוע לי התרחש רוע כמו זה! מדוע מדוע אינני ראיתי זה.

בכי רב בכתה העלמה בדרכה לקבר הנחיתוהו על האפר, נפלה על אפרו ויללה מדוע זה, מדוע זה...

נפלה העלמה בדמים הייתה, ובערב סעודת הניצחון נהפכו לו, ויקרא יום זה סעודת הדמים.

# data[].attributes.body
מגיש : בר יורק ואיתי אליישיב

היו היה פעם מלחמה האביר נפרד ממשפחתו ומביתו המפואר
ויצא אל הקרב עם חברו הטוב הקשת
שדה הקרב היה בצבע ירוק לז
ומהר מאוד הפך לאפור ואדום מדמי האבירים

האביר יצא אל הקרב וסוסו נפגע ברגלו והאביר והסוס
נפלו אך הקשת הגן עליהם מלמעלה מההרים
כשהתרוממו חזרה הסוס נסוגה לאחור והאביר
נשאר בשדה הקרב האפור

עורבים היתחילו להגיע ולאכול את הגופות
וגם תקפו את האביר בזמן זה תפסו את
הקשת וזרקו אותו מן ההר אל מותו הקר
האביר ראה את כל זה בזמן
שעורבים מנקרים אותו

לפתע חזר הסוס אל האביר האביר כבר היה
מנוקר ופצעיו דיממו האביר צעק בקול
חברי חברי החזק מעמד אך שהאביר
עלה על סוסו והגיעה חברו הקשת
כבר היה מת ולקח את גופתו והטמין בא בעפר
והלך לאשתו ואמר לה שמת ובכתה ובכתה
ועד החשכה גם היא הייתה במתים

# data[].attributes.body
מגיש: עמית אהרון, מתן בק, אוריין מזון

באחד הימים פרצה מלחמה,
אבירים התאספו מכל הממלכה.
בראש צבא האבירים בן המלך עמד,
כשלראשו קסדה עם דגל צהוב וחרב,
אדומה כמו היין מסעודת הערב.

בשדה הירוק שהפך לשדה קרב,
אבירים נהרגו ונשפך שם דם רב.
גם בן המלך כמעט נהרג שם.
כשנפל מסוסו השחור והקסדה נשברה.
הוא מיהר להחליף אותה בקסדה רגילה.

והמלך, שנשאר בארמון, מחכה לידיעות,
משדה הקרב, מגיעות רק שמועות,
שהאויב ניצח וכובש את האדמות,
זו הקללה שיש אצלם במשפחה,
שהאויב יכבוש את כל הממלכה.

וכשירדה החשיכה, בן המלך חזר לארמון,
האב לא זיהה, ואמר לשומר :"זה סימן לאסון"
והוסיף: " כי בני, קסדה עם דגל חבש",
"זה האויב שבא להרוג אותך", השומר לחש,
"הרוג" ציווה עליו המלך, בלי חשש.

מה נורא היה כשהמלך גילה,
שאת בנו היחיד הוא הרג בשגגה.
הוא האמין לשומר ולשמועה בתמימות,
ועוד באותו היום הוא רצה למות,
ולפני שהלילה הגיע, הוא נקבר ליד בנו, במהירות.

# data[].attributes.headline
בלדה-האביר הנסיכה והדרקון

# data[].attributes.subject
בלדה-האביר הנסיכה והדרקון

# data[].attributes.body
נסיכתי נסיכתי הגעתי להצילך מהדרקון האיום, איך אוכל לעזור לך היום?

אבירי הגעת להצילותי סוף כל סוף לאחר כל שנים אלו דווקא היום

נסיכתי נסיכתי לא יכולתי להגיע אתמול ולפני אך הגעתי היום בשביל להרוג את הדרקון היום.

אבירי יש לך חרב מיהלום כלשון יהלום ומגן מיהלום איך תוכל להרוג את הדרקון האיום.

נסיכתי נסיכתי הגעתי היום כדי להגן עלי מהקללה האיומה שמעתי שכלי יהלום יגנו מהקללה האיומה.

אבירי אך הכנתי לך מזימה לזמן שתבוא, תגיע בחשיכה כשהדרקון ישן ושחרר אותי מכלובי הנורא

נסיכתי נסיכתי אל תדברי הזמן הוא לילה זמן לעשות מזימה כי אם תדברי הדרקון האיום יתעורר היום ויחתוך אותנו היום.

נסיכתי נסיכתי כל היום ניסיתי לעבוד אך איך אוכל לעבוד אם את תצעקי עכשיו אז חדל צעיקה אך עוד לחישה.

אוציא אותך מהכלוב אך הדרקון עומד לקום אין זמן חייב לצאת בריצה

אוי לאא הדרקון האיום הוא התעורר משנתו שנינו נהפוך לארוכת הדרקון

צאי מפה מהר אני אגן.

נסיכתי נסיכתי יום ולילה הגענתי עלייך ואפילו לא הגעת לעזור לי עכשיו.

אוכל רק מזון ושתייה אני גובע כי לא אכלתי שנה נלחמתי נלחמתי בלי סוף ומה את עושה? זילזלת לי בדם בפצעים ובגוף.

אבירי אבירי מה יש להגיד הצלת אותי זהו הנכון אך לא נשארת איתי עד להיום

חיכיתי לך יום ולילה עד שתחזור אך לא חזרת אז וויתרתי עליך כבר מאתמול.

נסיכתי נסיכתי ניסיתי להגיע אך בגלל הדרקון הנורא והאיום הוא לא אפשר לי לצאת אל האור

רציתי לבוא לספר לך על הקללה האיומה שמי שיתקיף את הדרקון ימות בליל היום.

מגיש:נועם טל

# data[].attributes.headline
המשאלה האחרונה

# data[].attributes.subject
המשאלה האחרונה

# data[].attributes.body
מגישה: נועם שיר.

בצהריים קרירים גילתה העלמה כי סופה קרב ובא.

אל אימה היא אמרה

״אימי אימי, סופי קרה ובא,

סופי קרב ובא״

חשבה העלמה מה תעשה כדי לנצל את הזמן שנותר לה.

היא החליטה שפתרונה הוא למצוא אהבה ובעזרתה להביא ילד אל העולם שימשיך את הדורות הבאים.

העלמה החלה לחפש את אהוב ליבה.

אל אימה היא אמרה

״אימי אימי, זמני הולך ותם ואני כה רוצה למצוא אהבה ואיתה להמשיך את השושלת, כיצד אעשה זאת?״

אמה ענתה לה

״בתי היקרה, עשי את משתה גדול אליו תזמיני משפחות מלוכה רבות וכך תמצאי את אהוב ליבך״

העלמה הזמינה משפחות מלוכה רבות למשתה בביתה עד שתמצא את אהובה, באחת מן הסעודות החליטה העלמה שמצאה את אהוב ליבה, אך הוא, אינו רצה להינשא לה.

העלמה אל האביר אמרה

״זוהי בקשתי האחרונה, את הדורות הבאים שלי אני רוצה להמשיך איתך״

משפחתו של האביר כעסה על כך שהוא אינו רצה להינשא לה

״בני היקר אם תינשא לה חייך יהפכו לטובים יותר,

תינשא לה״

לאחר מכן החליט האביר בלית ברירה להינשא אל העלמה.

האביר והעלמה התחתנו והביאו את ילדם הקטן לעולם, וכמה ימים בודדים לאחר הלידה של בנה, סיפרה העלמה לבעלה האביר כי זמנה תם

״אהוב ליבי, זמני תם ולכן אני מבקשת שעל בני תשמור,

תשמור ותגן״

בלילה חשוך וקודר נפרד האביר מהעלמה, את ראשה הרים, נשק לה לפצעיה אדומים ונשא אותה אל קברה.

הסתובב האביר ונעץ את חרבו בליבו.

# data[].attributes.body
מגישים: יאיר אורן , ברי חרמון ויובל דוידי

זוהי בלדה
על הכדורגלן הישראלי.
הוא גדל בעוני, בנתניה העיר.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

הכדורגלן חי בשכונת אביונים
אמו הייתה חד הורית וחולנית ואחיו רעבים ויחפים.
הם גדלו בנתניה העיר ואביו ברח מהם מזמן למרחקים.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

עם הזמן הכדורגלן הצטיין בקבוצת הנערים
ואמו החליטה לאסוף פרוטה לפרוטה ולשלחו לשחק בליגה האנגלית.
אולי יזכה הוא בגביע ואותה ואת אחיו יושיע.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

הגיע היום בו נסע הכדורגלן ללונדון העיר,
הוא שיחק שם בקבוצה אכזרית, שלא כל אחד אותה מכיר.
כך חלפו להן שלוש שנים בליגה האנגלית, ובליבו נשא עדיין חלום יהיר.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

יום אחד הגיע מאמן בכיר ומוכר מהליגה העליונה:
וכך אמר "את הכדורגלן מישראל אני רוצה לקבוצה" .
והכדורגלן ראה את החלום מתממש, הוא ידע היטב שמדובר בכסף רב שלחשבונו ייכנס.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

אך הדרך לא הייתה כה קלה
המאמן אמר: "אתה מחויב לשמונה שערים עד סיום העונה"
שחקן הכדורגל חשב על ההצעה, ובחר לנסות לעמוד באתגר.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

הגיע היום הגדול, בו ישחק בליגה העליונה.
השחקן התכונן יומם ולילה, בחום ובקרה
אך לפתע קרה האסון הנורא.
בעולם פרצה מגיפה נוראה.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

השחקן נאלץ לשבת בביתו בסגר, פן ידבק במחלת קורונה קשה.
לרוע מזלו עד סיום העונה המגיפה כלל לא חלפה,
וגם לא כעבור העונה הבאה.
הכדורגלן מצא את עצמו חוזר לנתניה העיר, ללא פרוטה בכיס וללא קריירה בינלאומית.
ההזדמנות שהייתה כבר לא תחזור, ואת נעליו נאלץ לתלות.
חלום גדול לו היה, להיות הכדורגלן הגדול מכולם.
ובכך יעלה את מעמדם המשפחתי, יצליח לחלצם ממצבם הכלכלי.

# data[].attributes.body
הפרח הנטוש
מגישים:נדב קינן,איתמר פרנס,מתן לוין.
לפני שנים רבות הייתה נסיכה.
שהייתה עלמה ואביה רצה למצוא אביר.
לאחר זמן רב של חיפושים לא מצאה הנסיכה אביר.
הנסיכה ברחה מהממלכה כדי למצוא אך אביה לא ידע מכך.

לאחר זמן של חיפושים אביה לא מצא את בתו.
אביה היה מודאג ושלח משלחת חיפוש אחריה.
אביה נתן הוראה שמי שימצא את הניסכה יזכה בלבה של הנסיכה.
אבירים מכל רחבי הממלכה יצוא לחיפוש אחר הנסיכה.

לאחר זמן רב של חיפושים אביר אחד מצא את הנסיכה
העלמה בודדה ביער.והאביר התאהב בנסיכה ברגע אחד וכך גם הנסיכה.
האביר הציע לה לצאת לטיול ביערנסיכה הסכימה.

לאחר עשרים דקות שהם מטיילים ביער הנסיכה רצה ללכת לצד
לקטוף לאביר פרח.אז האביר הסכים,הנסיכה הלכה לקטוף
לו פרח אך פתאום הגיע נץ גדול חתך את הנסיכה.

לאחר עשר דקות האביר הלך לבדוק למה לקח לנסיכה כלכך
הרבה זמן לקטוף פרח.אז הוא החליט ללכת לחפש אותה ולאחר
חמש דקות מצא האביר את הנסיכה שוכבת על הרצפה נוטפת דם ומתה.

האביר לקח את הנסיכה אל הארמון והביאר אותה לאביה.
לאחר שאביה ראה ושמע את מה שקרה.הוא החליט
ללכת למקום שבו המקרה התרחש וקבר אותה שם
עד עצם היום הזה.

# data[].attributes.headline
!בלדה - היא שלי, היא שלי

# data[].attributes.subject
!בלדה - היא שלי, היא שלי

# data[].attributes.body
היא שלי! היא שלי!

מגישות: ליב אלון נוימן, תמר גליל ועלמה שחם

אביר ואדונו, חברים הכי טובים.

אחד האביר איתן שאין כמותו

והשני אדונו אציל הנפש,

יוצאים לציד בעלטה השחורה.

שם מן הפרחים הצהובים, הם רואים עלמה

יעלה ויפת נפש, כן תישיר מבטה.

עיניה פוגשות את עיניהם ובאותו רגע,

אהבה ממבט ראשון. מן החשיכה יוצאות

שתי הכרזות, "היא שלי!", "היא שלי!".

האביר ואדונו רצים אל העלמה

וישר מנסים לזכות באהבתה.

אומר האביר , "עלמה, עלמה, אהובתי היקרה,

אילו היית בוחרת בי, אני אגן עליך בגופי!

אף פושטק לא יפגע בך אילו בי תבחרי."

אומר האדון אל העלמה, "עלמה, עלמה, אהובתי היקרה, אילו תבחרי בי כל מבוקשך תקבלי! כסף,

זהב, תכשיטים, אהבה לנצח נצחים

ואת ארמוני לך אתן, כי אותך אני אוהב."

אומרת העלמה, "מרשימים שניכם, וארמון

מפואר ויפה אני בטוחה שיש לך, אדון.

ולהגנתך אני בטוחה שאזדקק יום אחד, אביר.

אבל לשניכם יש את ליבי!

תבחרו ביניכם מי יזכה בידי."

אומר האביר, "אדון יקר, חברי הנאמן וטוב הלב,

למרות שאותך אני אוהב, בליבי אין מקום לשניים,

ואותה אנוכי אוהב כפליים. לכן עליה אני לא אוותר,

ולעצמי אותה אני שומר, גם אם בדם זה יגמר."

ולפתע, חרב חדה וארוכה מופיעה בידו של האביר.

ובשנייה אחת שמרגישה כמו עינוי המתמשך

עד עולם בעיני האדון, נכנסת החרב לבטנו,

ובאדמה שוכב האדון הצעיר, גופו כבד וחסר

חיים. "סליחה, חברי" אומר האביר,

ורץ אל העלמה, חרבו נוטפת דם וסימנים

אדומים על פניו.

אומר האביר השורד אל העלמה,

"כעת נוכל לחיות יחדיו עד קץ חיינו".

עונה לו העלמה, "מעשיך קיצוניים ביותר,

כי לא הדם הוא זה שפותר, וליבי לא

אשתייך לבן אדם עם מעשים כאלה,

ליבי שייך לאדונך."

העלמה יורדת לאדמה, נושקת לפצעיו של האדון,

ומרגישה כי בליבה יש צער רב,

אך אושר גדול מכל כי הצטרפה אל האדון,

לחיות חיי נצח יחדיו.

# data[].attributes.headline
משימה בלדה – על דם ועל יין

# data[].attributes.subject
משימה בלדה – על דם ועל יין

# data[].attributes.body
ביום גשום ושחור ראש הממלכה מת בזמן קרב,
על שטח הקרב שוכב המלך בשלולית דמו
חרבו מוטלת על הרצפה ללא שימוש.
בנו מסתכל על גופת אביו בפה פעור ודמעות זולגות מעיניו.

אבל כבד הוטל על הממלכה כולה.
לאחר שבוע של אבל נקבר המלך
כל הממלכה נמצאה בהלוויה
עברו כמה חודשים והאביר ואימו לא התאוששו מהמקרה.

אויבו שלקח את חייו של המלך כבש את הממלכה
והוריד את האביר ואימו מכס המלכות
הוא העביד את אנשי הממלכה בפרך.
אנשי הממלכה סבלו מאוד והתחננו לאביר שיזור לכס המלכות, האיבר החליט לרקום מזימה ולהרוג את השליט החדש.

האביר הזמין את השליט החדש לסעודה
בזמן הסעודה האביר שם רעל ביין של השליט החדש
השליט לגם מיינו והתמוטט על רצפת החדר
ולפתע אם האביר התמוטטה גם כן על רצפת החדר בעוד דם זולג מבטנה.

מגישות: פלג, נועה ודני

# data[].attributes.body
אדם רוזנבאום

לפני זמן רב ביום שרב איש עני עם חולצה קרועה החליט שהוא גונב את תיבת המטבעות של ארמון המלוכה.
לשלם על תרופות לאמו הגוססת הוא רצה , אך בשביל זה הוא עושה מעשה איום ונורא.
הוא יצא מביתו לעבר הארמון אחרי רד החשיכה  בלילה קר וגשום.
אקדחו בכיס מעילו ואולרו מוחבא טוב בארנקו.
הליכתו מהירה וחדורת מטרה מחכה בקוצר רוח
להגיע אל  כניסת הממלכה.

לאחר שהגיע על ביתן השומר פצה פה האיש העני ואומר:  ״אתה יכול בבקשה לקרוא למלך? אני רוצה להעניק לו מתנה ולכרוע בפניו ברך״
מיד השיב לו השומר : ״אני מיד אקרא למלך, מקווה אני שאמת אתה אומר.״

הגיע המלך אל כניסת הארמון שמח וצהל הוא לראות את האדון.
מיד פנה  המלך אל האדון העני ואמר לו: ״אשמח עם תתלווה אליי אל עבר חדרי.״
שוחחו הם בדרך אל חדר המלך שמח האדון העני על הצלחת התוכנית ולפתע רואה את תיבת המטבעות ומחליט. ״זה הוא הרגע וזה הוא הגורל, כנראה שלמלך נגמר כל המזל..

לאחר שפתח המלך את מתנתו, הופיע שרביט שחור ממש כמו גורלו.
התלהב המלך מהמתנה וחיבק את העני למרות שאינו הבין מה יש לו בכיס השמאלי.
״מה יש לך שם?״ שאל המלך את העני ״אלו רק המפתחות לביתי״ הוא ענה.

הבין העני את בעייתו ולרגע היה חנוק מאוד בגרונו.
התחיל העני להזיע ופניו נהיו אדומות בעודו מסתכל לו אל עבר תיבת המטבעות.
המלך זיהה משהו חשוד ולרגע הרגיש כאילו הוא בעצמו אבוד.
חשב העני על אמו המסכנה ובליבו גמלה ההחלטה.

שלף במהירות את אקדחו מן המעיל
ובאותו רגע הבין המלך שהוא אינו עוד איש רגיל.
לחץ העני על הדק האקדח
המלך התמוטט על כסאו, העני לקח את תיבת המטבעות, ברח ורק חשב על אמו.

# data[].attributes.headline
תשעה ירחי לידה

# data[].attributes.subject
תשעה ירחי לידה

# data[].attributes.body
מאי בנטוב , אלין לויפור ואלינור מוראד

נשים רבות בארמון היו,
אך רק שתיים חן בעיני המלך מצאו.

תחרות הייתה בין הנשים,
מי תביא למלך תינוק תמים.

מי שתהייה אם לתינוק,
תקבל כל מה שנפשה בה תחשוק.

לאחר תשעה ירחי לידה חזרו אל המלך הנשים,
כל אחת מהן אותו מנסה להרשים.

ידיהן עמוסות בפרחים אדומים ומתנות,
אך היכן התינוק שהמלך ביקש לראות.

לפתע אל המלך הובא תינוק,
הוא היה כה זעיר ויפה ומתוק.

כעת המלך היה מבולבל,
של מי התינוק הוא שאל.

לאחר וויכוח ארוך בין הנשים,
התפרצה לארמון עלמה ובגדיה שחורים וקרועים.

בבכי זעקה זהו התינוק שלי,
החזירו אותו בבקשה.

המלך היה המום וחסר אונים,
ומיד הורה להרוג את שתי הנשים.

# data[].attributes.headline
הבלדה על האביר הכלוא

# data[].attributes.subject
הבלדה על האביר הכלוא

# data[].attributes.body
ליה כהן+תמר רודיך+גלי רייסנר

העלמה יפת התואר, בארמון הגדול והשחור היא נכלאה
והייתה בודדה כל ימי חייה.

מדי יום הייתה נשענת על עדן חלונה, ותהתה מתי יגיע היום בו ישחררו אותה.

האביר הגיבור יצא למסע כדי להצילה של העלמה,
ובזמן המסע חלם על הרגע בו יפגוש ויציל את העלמה היפה , ובכל דרכו חשב על אהובתו.

אך אביה, כל הזמן הזה צוטט לאביר וכלא אותו בתוך הצינוק והקר על ההר.

כאשר שמעה זאת העלמה, דמעה זלגה על פנייה.
כיצד תראה עוד את אהוב ליבה? כאשר קלוע בתוך הצינוק.
והיא איבדה כל תקווה לפגושו

כאשר העלמה איבדה את כל תיקוותה, החליטה לשים קץ לחייה וכך השליכה את עצמה מחלונה בשביל אהוב ליבה.