# data[].attributes.body
Elena, Greta, Nikita S., German, Kamiljana, Karolis.

# data[].attributes.headline
Gimė gausioje turtingo valstiečio šeimoje, kurioje buvo ketvirtas vaikas. Pakrikštytas buvo Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčioje Motiejaus Kazimiero vardu. Tėvas Mykolas papildomai vertėsi kalvio amatu, buvo įtakingas bendruomenės narys.Vyskupo Motiejaus Kazimiero Valančiaus paminklas gimtajame Nasrėnų kaime1816–1821 m. mokėsi Žemaičių Kalvarijos domininkonų šešiaklasėje gimnazijoje. 1822 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją, o po dvejų metų kaip gabus klierikas pasiųstas tęsti studijas Vyriausioje Vilniaus kunigų seminarijoje, kurią baigė 1828 m. teologijos kandidato laipsniu. 1828 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus katedroje įšventintas kunigu. Tų pačių metų gegužės 27 d. universiteto Šv. Jono bažnyčioje laikė iškilmingas pirmąsias savo Šv. Mišias.Kunigišką veiklą pradėjo dirbdamas Mozyriaus (dab. Baltarusija, Gomelio sritis) mokyklos kapelionu. 1834–1840 m. Kražių gimnazijos mokytojas, kapelionas, bibliotekininkas, parašė Kražių mokyklos istoriją (rankraštis neišliko). 1840–1842 m. Vilniaus dvasinės akademijos profesorius, dėstė pastoracinę teologiją ir biblinę archeologiją. Akademiją perkėlus į Peterburgą, ten išvyko ir M. Valančius. Susilpnėjus sveikatai, 1845 m. grįžo į Žemaitiją. 1845–1850 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius. Tapęs rektoriumi ėmėsi veiklos, vykdė blaivybės akciją: stengėsi atitraukti valstiečius nuo girtavimo, rūpinosi vaikų ir suaugusių švietimu, organizavo lietuviškų knygų prekybą, lietuviškų raštų spausdinimą Rytų Prūsijoje ir slaptą jų gabenimą į Lietuvą, steigė lietuviškas mokyklas, bibliotekas. Jį palaikė ir kiti dvasininkai. 1850 m. įšventintas Žemaičių vyskupu. 1863 m. sukilimo idėjai nepritarė, bet slapčiomis stengėsi sukilėlius remti. Per 25 vyskupavimo metus į kunigus įšventino 550 klierikų, Žemaitijoje pastatyta 30 mūrinių ir 20 medinių bažnyčių, kitos padidintos ir išpuoštos. [1]Iki 1854 m. gyveno vyskupijos centre Varniuose. Nepasitikėdama vyskupu ir norėdama kontroliuoti jo veiklą, valdžia 1864 m. vyskupijos centrą perkelė į Kauną. Čia reziduojantį vyskupą nuolat sekė policija, baudė gubernatoriaus administracija.Kauno arkikatedros bazilikos kriptaNetekęs galimybės tiesiogiai bendrauti su tikinčiaisiais, ėmėsi plunksnos – prasidėjo intensyviausias literatūrinės veiklos tarpsnis. Gyvendamas Kaune spaudos draudimo laikais parašė ir Prūsijoje išspausdino labiausiai mėgiamas ir skaitomas „Vaikų knygelę“, „Paaugusių žmonių knygelę“, „Pasakojimus Antano tretininko“, „Palangos Juzę“. Iš viso parašė apie 70 įvairaus didaktinio pobūdžio pasakojimų, apsakymų. Jie visi parašyti žemaičių kalba, kuria liaudis ir jis pats mėgo kalbėti. Mirė 1875 m. gegužės 17 d. Kaune nuo cukraligės, palaidotas Arkikatedros bazilikos kriptoje.Blaivybės sąjūdžio organizatoriusMotiejus Valančius yra laikomas blaivybės sąjūdžio Lietuvoje pradininku ir puoselėtoju. Judėjimo pradžia laikomi 1858 m., kai lankydamasis Kupiškyje, paragino užsirašyti į blaivybės broliją ir pats užrašė daugiau nei šimtą pasižadėjusių negerti.Blaivybės draugijų tikslas – atpratinti valstiečius nuo degtinės vartojimo. Blaivybė nebuvo suprantama kaip visiška abstinencija – net davę priesaikas ir įšventinti blaivininkai galėjo saikingai gerti alų, midų ir vyną. Girtavimas XIX a. buvo rimta problema, nes bajorai iš grūdų ir bulvių pertekliaus pagamintą degtinę stengėsi bet kokiais būdais parduoti, girdė savo valstiečius. Iš girtuokliavimo uždarbiavo ir karčemų savininkai. Girtavimas buvo itin paplitęs ir skaudžiai veikė ūkį. Todėl M. Valančiaus propaguojama blaivybė buvo sutikta su dideliu valstiečių džiaugsmu.Vis dėlto blaivybės draugijos buvo persekiojamos visus šešerius egzistavimo metus, o 1864 m. jas uždraudė Michailas Muravjovas. Dideli blaivybės draugijų priešininkai buvo dvarininkai ir visi, uždarbiavusieji iš degtinės. Blaivybei išplitus, akcizus išsipirkusieji patyrė milžiniškus nuostolius.Kita kliūtis draugijoms organizuoti – carinės Rusijos įstatymai, draudę steigti bet kokias draugijas ar brolijas be atskiro leidimo. Blaivybę tiek metų gelbėjo tai, kad idėjai pritarė pats caras. Vis dėlto kunigai buvo nuolat persekiojami ir skundžiami, kad taiko fizines bausmes girtaujantiems – dauguma skundų buvo melagingi arba kalti būdavo patys valstiečiai, ne kunigai. Draudžiama buvo surašinėti žmones į blaivybės knygas, juos prisaikdinti.Blaivybės sąjūdis ne tik skatino žmones negerti, bet juos suvienijo, padėjo pamatus tautinei savimonei ugdyti.Atminimo įamžinimasPaminklas Varniuose50 litų proginė monetaPaminklas M.Valančiui Kauno senamiestyje1933–1935 m. skulptorius Vincas Grybas sukūrė du gipsinius paminklo vyskupui maketus, kurie nebuvo įgyvendintiPavaizduotas ant 2 litų banknoto.1995 m. išleistas pašto ženklas (dail. Aušrelė Ratkevičienė)1989 m. Vilniuje įkurtas M. Valančiaus blaivybės sąjūdis2001 m., minint M. Valančiaus gimimo 200-ąsias metines, Nasrėnuose pastatyta 3 m aukščio skulptūra iš šviesaus granito (skulpt. Kęstutis Balčiūnas, archit. Edmundas Giedrimas). [2]2001 m. išleista sidabrinė 50 Lt moneta „Motiejus Valančius, 1801–1875“ (dail. Rimantas Eidėjus) [3]Portretinių vokų serijoje „Dvasiškiai – laisvosios Lietuvos kūrėjai“ išleistas vokas (dail. Antanas R. Šakalys)Kretingos M. Valančiaus draugijos užsakymu sukurti filmai: „Vyskupas Motiejus Valančius“ ir „Bažnyčios – amžini paminklai vyskupui Motiejui Valančiui“2005 m. rugsėjo 25 d. Kauno Rotušės aikštėje pastatytas dr. Rimvydo Sidrio Kaunui dovanotas paminklas (skulpt. Leonas Žuklys, archit. Algimantas Sprindys)2006 m. susikūrė M. Valančiaus mokyklų asociacija2009 m. Kauno 1-ajai pradinei mokyklai Šančiuose (Kranto 5-oji g. 7) suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas2010 m. ant Žemaičių vyskupystės muziejaus pastato Varniuose atidengta memorialinė lenta, įamžinanti vyskupo M. Valančiaus, L. Ivinskio ir kitų, nusipelniusių žmonių atminimą2011 m. kovo 9 d. minint vyskupo 210-ąsias gimimo ir Žemaičių vyskupijos 600-ąsias metines, ant Kauno miesto muziejaus pastato (Valančiaus g. 6) atidengta memorialinė lenta su bareljefu (skulpt. Alfonsas Vaura) [4]KūriniaiŽemaičių vyskupystė, 1848 m.Patarlės žemaičių, 1867 m.Palangos Juzė, 1869 m.Keliolika religinės paskirties knygų.Šaltiniai Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius Paminklas Motiejui Valančiui 50 litų moneta, skirta Motiejaus Valančiaus gimimo 200-osioms metinėms http://atminimas.kvb.lt/asmenvardis.php?asm=VALAN%C8IUS%20MOTIEJUSLiteratūraM. Valančiaus gimtinės muziejus: kūrimo istorija ir veikla / Algirdas Čėsna. – Vilnius: Karminas, 2009. – 108 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8031-02-7Vyskupas Motiejus Valančius knygnešystės pradininkas / Ona Žemaitytė-Narkevičienė. – Kaunas: Pasaulio lietuvių kultūros, mokslo ir švietimo centras, 2011. – 80 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-418-70-2NuorodosŽemaičių vyskupystės muziejusVyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejusMotiejus Valančius, Žemaičių vyskupas (1801–1875)Lietuvių klasikinės literatūros antologija – M. Valančius

# data[].attributes.subject
Gimė gausioje turtingo valstiečio šeimoje, kurioje buvo ketvirtas vaikas. Pakrikštytas buvo Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčioje Motiejaus Kazimiero vardu. Tėvas Mykolas papildomai vertėsi kalvio amatu, buvo įtakingas bendruomenės narys.Vyskupo Motiejaus Kazimiero Valančiaus paminklas gimtajame Nasrėnų kaime1816–1821 m. mokėsi Žemaičių Kalvarijos domininkonų šešiaklasėje gimnazijoje. 1822 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją, o po dvejų metų kaip gabus klierikas pasiųstas tęsti studijas Vyriausioje Vilniaus kunigų seminarijoje, kurią baigė 1828 m. teologijos kandidato laipsniu. 1828 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus katedroje įšventintas kunigu. Tų pačių metų gegužės 27 d. universiteto Šv. Jono bažnyčioje laikė iškilmingas pirmąsias savo Šv. Mišias.Kunigišką veiklą pradėjo dirbdamas Mozyriaus (dab. Baltarusija, Gomelio sritis) mokyklos kapelionu. 1834–1840 m. Kražių gimnazijos mokytojas, kapelionas, bibliotekininkas, parašė Kražių mokyklos istoriją (rankraštis neišliko). 1840–1842 m. Vilniaus dvasinės akademijos profesorius, dėstė pastoracinę teologiją ir biblinę archeologiją. Akademiją perkėlus į Peterburgą, ten išvyko ir M. Valančius. Susilpnėjus sveikatai, 1845 m. grįžo į Žemaitiją. 1845–1850 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius. Tapęs rektoriumi ėmėsi veiklos, vykdė blaivybės akciją: stengėsi atitraukti valstiečius nuo girtavimo, rūpinosi vaikų ir suaugusių švietimu, organizavo lietuviškų knygų prekybą, lietuviškų raštų spausdinimą Rytų Prūsijoje ir slaptą jų gabenimą į Lietuvą, steigė lietuviškas mokyklas, bibliotekas. Jį palaikė ir kiti dvasininkai. 1850 m. įšventintas Žemaičių vyskupu. 1863 m. sukilimo idėjai nepritarė, bet slapčiomis stengėsi sukilėlius remti. Per 25 vyskupavimo metus į kunigus įšventino 550 klierikų, Žemaitijoje pastatyta 30 mūrinių ir 20 medinių bažnyčių, kitos padidintos ir išpuoštos. [1]Iki 1854 m. gyveno vyskupijos centre Varniuose. Nepasitikėdama vyskupu ir norėdama kontroliuoti jo veiklą, valdžia 1864 m. vyskupijos centrą perkelė į Kauną. Čia reziduojantį vyskupą nuolat sekė policija, baudė gubernatoriaus administracija.Kauno arkikatedros bazilikos kriptaNetekęs galimybės tiesiogiai bendrauti su tikinčiaisiais, ėmėsi plunksnos – prasidėjo intensyviausias literatūrinės veiklos tarpsnis. Gyvendamas Kaune spaudos draudimo laikais parašė ir Prūsijoje išspausdino labiausiai mėgiamas ir skaitomas „Vaikų knygelę“, „Paaugusių žmonių knygelę“, „Pasakojimus Antano tretininko“, „Palangos Juzę“. Iš viso parašė apie 70 įvairaus didaktinio pobūdžio pasakojimų, apsakymų. Jie visi parašyti žemaičių kalba, kuria liaudis ir jis pats mėgo kalbėti. Mirė 1875 m. gegužės 17 d. Kaune nuo cukraligės, palaidotas Arkikatedros bazilikos kriptoje.Blaivybės sąjūdžio organizatoriusMotiejus Valančius yra laikomas blaivybės sąjūdžio Lietuvoje pradininku ir puoselėtoju. Judėjimo pradžia laikomi 1858 m., kai lankydamasis Kupiškyje, paragino užsirašyti į blaivybės broliją ir pats užrašė daugiau nei šimtą pasižadėjusių negerti.Blaivybės draugijų tikslas – atpratinti valstiečius nuo degtinės vartojimo. Blaivybė nebuvo suprantama kaip visiška abstinencija – net davę priesaikas ir įšventinti blaivininkai galėjo saikingai gerti alų, midų ir vyną. Girtavimas XIX a. buvo rimta problema, nes bajorai iš grūdų ir bulvių pertekliaus pagamintą degtinę stengėsi bet kokiais būdais parduoti, girdė savo valstiečius. Iš girtuokliavimo uždarbiavo ir karčemų savininkai. Girtavimas buvo itin paplitęs ir skaudžiai veikė ūkį. Todėl M. Valančiaus propaguojama blaivybė buvo sutikta su dideliu valstiečių džiaugsmu.Vis dėlto blaivybės draugijos buvo persekiojamos visus šešerius egzistavimo metus, o 1864 m. jas uždraudė Michailas Muravjovas. Dideli blaivybės draugijų priešininkai buvo dvarininkai ir visi, uždarbiavusieji iš degtinės. Blaivybei išplitus, akcizus išsipirkusieji patyrė milžiniškus nuostolius.Kita kliūtis draugijoms organizuoti – carinės Rusijos įstatymai, draudę steigti bet kokias draugijas ar brolijas be atskiro leidimo. Blaivybę tiek metų gelbėjo tai, kad idėjai pritarė pats caras. Vis dėlto kunigai buvo nuolat persekiojami ir skundžiami, kad taiko fizines bausmes girtaujantiems – dauguma skundų buvo melagingi arba kalti būdavo patys valstiečiai, ne kunigai. Draudžiama buvo surašinėti žmones į blaivybės knygas, juos prisaikdinti.Blaivybės sąjūdis ne tik skatino žmones negerti, bet juos suvienijo, padėjo pamatus tautinei savimonei ugdyti.Atminimo įamžinimasPaminklas Varniuose50 litų proginė monetaPaminklas M.Valančiui Kauno senamiestyje1933–1935 m. skulptorius Vincas Grybas sukūrė du gipsinius paminklo vyskupui maketus, kurie nebuvo įgyvendintiPavaizduotas ant 2 litų banknoto.1995 m. išleistas pašto ženklas (dail. Aušrelė Ratkevičienė)1989 m. Vilniuje įkurtas M. Valančiaus blaivybės sąjūdis2001 m., minint M. Valančiaus gimimo 200-ąsias metines, Nasrėnuose pastatyta 3 m aukščio skulptūra iš šviesaus granito (skulpt. Kęstutis Balčiūnas, archit. Edmundas Giedrimas). [2]2001 m. išleista sidabrinė 50 Lt moneta „Motiejus Valančius, 1801–1875“ (dail. Rimantas Eidėjus) [3]Portretinių vokų serijoje „Dvasiškiai – laisvosios Lietuvos kūrėjai“ išleistas vokas (dail. Antanas R. Šakalys)Kretingos M. Valančiaus draugijos užsakymu sukurti filmai: „Vyskupas Motiejus Valančius“ ir „Bažnyčios – amžini paminklai vyskupui Motiejui Valančiui“2005 m. rugsėjo 25 d. Kauno Rotušės aikštėje pastatytas dr. Rimvydo Sidrio Kaunui dovanotas paminklas (skulpt. Leonas Žuklys, archit. Algimantas Sprindys)2006 m. susikūrė M. Valančiaus mokyklų asociacija2009 m. Kauno 1-ajai pradinei mokyklai Šančiuose (Kranto 5-oji g. 7) suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas2010 m. ant Žemaičių vyskupystės muziejaus pastato Varniuose atidengta memorialinė lenta, įamžinanti vyskupo M. Valančiaus, L. Ivinskio ir kitų, nusipelniusių žmonių atminimą2011 m. kovo 9 d. minint vyskupo 210-ąsias gimimo ir Žemaičių vyskupijos 600-ąsias metines, ant Kauno miesto muziejaus pastato (Valančiaus g. 6) atidengta memorialinė lenta su bareljefu (skulpt. Alfonsas Vaura) [4]KūriniaiŽemaičių vyskupystė, 1848 m.Patarlės žemaičių, 1867 m.Palangos Juzė, 1869 m.Keliolika religinės paskirties knygų.Šaltiniai Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius Paminklas Motiejui Valančiui 50 litų moneta, skirta Motiejaus Valančiaus gimimo 200-osioms metinėms http://atminimas.kvb.lt/asmenvardis.php?asm=VALAN%C8IUS%20MOTIEJUSLiteratūraM. Valančiaus gimtinės muziejus: kūrimo istorija ir veikla / Algirdas Čėsna. – Vilnius: Karminas, 2009. – 108 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8031-02-7Vyskupas Motiejus Valančius knygnešystės pradininkas / Ona Žemaitytė-Narkevičienė. – Kaunas: Pasaulio lietuvių kultūros, mokslo ir švietimo centras, 2011. – 80 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-418-70-2NuorodosŽemaičių vyskupystės muziejusVyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejusMotiejus Valančius, Žemaičių vyskupas (1801–1875)Lietuvių klasikinės literatūros antologija – M. Valančius

# data[].attributes.headline
Jonas Basanavičius (gimė 1851 m. lapkričio 23 d.Ožkabaliuose, mirė 1927 m. vasario 16 d., Vilniuje,Palaidotas Rasų kapinėse.) – lietuvių visuomenėsveikėjas, pirmasis laikraščio „Aušra“ redaktorius,vienas svarbiausių nepriklausomybės siekėjų,mokslininkas, gydytojas. J.Basanavičius gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Baigęs Marijampolės gimnaziją,išvyko tęsti mokslų į Maskvą. 1873 m. įstojo į Maskvos universitetą, baigė universitetą 1879 m. ir gavo teisęverstis gydytojo praktika. Tyrė Lietuvos istoriją, lietuvių kultūrą, kalbą, rinko tautosaką, rūpinosi liaudiesšvietimu, lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu. 1880 m. sausio mėn., išvyko į Bulgariją. Dirbo gydytoju, vadovavo ligoninei. Gyvendamas Prahoje nuo 1882 m. iki 1884 m. , su keliais kitais bendradarbiaisparengė spaudai pirmąjį „Aušros“ numerį, organizavo pirmojo numerio leidimą. Šiame mieste jis taip pat susipažino su savo būsimąja žmona – Gabriele Eleonora. 1907 m. sugrįžo į Lietuvą, ten įkūrė Lietuvių mokslo draugiją; jis jai ir vadovavo iki1927 m., redagavo jos tęstinį žurnalo tipo leidinį „Lietuvių tauta“. 1918 m. vasario16 d. J. Basanavičius ir jo pirmininkaujami 20 Lietuvos Tarybos narių paskelbėLietuvos nepriklausomybę. J. Basanavičius pirmasis pasirašė Nepriklausomybės aktą. Arnold LIUBIN

# data[].attributes.subject
Jonas Basanavičius (gimė 1851 m. lapkričio 23 d.Ožkabaliuose, mirė 1927 m. vasario 16 d., Vilniuje,Palaidotas Rasų kapinėse.) – lietuvių visuomenėsveikėjas, pirmasis laikraščio „Aušra“ redaktorius,vienas svarbiausių nepriklausomybės siekėjų,mokslininkas, gydytojas. J.Basanavičius gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Baigęs Marijampolės gimnaziją,išvyko tęsti mokslų į Maskvą. 1873 m. įstojo į Maskvos universitetą, baigė universitetą 1879 m. ir gavo teisęverstis gydytojo praktika. Tyrė Lietuvos istoriją, lietuvių kultūrą, kalbą, rinko tautosaką, rūpinosi liaudiesšvietimu, lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu. 1880 m. sausio mėn., išvyko į Bulgariją. Dirbo gydytoju, vadovavo ligoninei. Gyvendamas Prahoje nuo 1882 m. iki 1884 m. , su keliais kitais bendradarbiaisparengė spaudai pirmąjį „Aušros“ numerį, organizavo pirmojo numerio leidimą. Šiame mieste jis taip pat susipažino su savo būsimąja žmona – Gabriele Eleonora. 1907 m. sugrįžo į Lietuvą, ten įkūrė Lietuvių mokslo draugiją; jis jai ir vadovavo iki1927 m., redagavo jos tęstinį žurnalo tipo leidinį „Lietuvių tauta“. 1918 m. vasario16 d. J. Basanavičius ir jo pirmininkaujami 20 Lietuvos Tarybos narių paskelbėLietuvos nepriklausomybę. J. Basanavičius pirmasis pasirašė Nepriklausomybės aktą. Arnold LIUBIN

# data[].attributes.body
Gimė: 1851 m.
Išsilavino: Maskvos IMSečenovo Medicinos Universitetas
Veikla: visuomenės veikėjas , mokslininkas, gydytojas.
Jis pirmiausia laikraščio „Aušra“ redaktorius.Rugsėjo 25d. įkurta Lietuvių mokslo draugija ; jis jai vadovavo iki 1927 m. parašė apie 40 studijų iš istorijų, archeologijos, kultūros istorijos, etnografijos, folkloristikos, kalbotyros, sanitarijos, apie 140 įvairių straipsnių. Sudarė ir išleido tautosakos rinkinių. Taip pat J. Basanavičiaus subūrė Lietuvių mokslo draugiją.
Mirė: 1927 m.
Karina Ležnevičiūtė.

# data[].attributes.headline
Vincas Kudirka mokėsi Paežerių pradžios mokykloje, pasižymėjo visokeriopais gabumais . 1871  metais baigęs pradžios mokyklą, įstojo į Marijampolės gimnaziją . gimnazijoje taip pat sekėsi lengvai mokytis . baigęs 6 klases , tėvo verčiamas, įstojo į Seinų kunigų seminariją. Čia jis mokėsi dvejus metus ir buvo pašalintas dėl pašaukimo stokos. Nebaigęs seminarijos , grįžo į Marijampolės gimnaziją ja baigė 1881m.

# data[].attributes.subject
Vincas Kudirka mokėsi Paežerių pradžios mokykloje, pasižymėjo visokeriopais gabumais . 1871  metais baigęs pradžios mokyklą, įstojo į Marijampolės gimnaziją . gimnazijoje taip pat sekėsi lengvai mokytis . baigęs 6 klases , tėvo verčiamas, įstojo į Seinų kunigų seminariją. Čia jis mokėsi dvejus metus ir buvo pašalintas dėl pašaukimo stokos. Nebaigęs seminarijos , grįžo į Marijampolės gimnaziją ja baigė 1881m.

# data[].attributes.body
Elena Mažuto

# data[].attributes.body
Nikita B., Ilja, Patrik, Milana, Žygimantas, Artiom I.

# data[].attributes.body
Artiom K., Tėja, Katažyna, Karina, Arnold, Dovilė.

# data[].attributes.headline
1873 m.įstojo į Maskvos universiteto istorijos-filologoijos fakultetą.1879m.baigė universitetą ir gavo teisę verstis gydytojo praktika.Pradėjo kūlturinę ir politinę veiklą.Tyrė Lietuvos istoriją,lietuvių kūlturą,kalbą,rinko tautosaką,rūpinosi liaudies švietimu,lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu.ARTIOM KRUGLIKOV

# data[].attributes.subject
1873 m.įstojo į Maskvos universiteto istorijos-filologoijos fakultetą.1879m.baigė universitetą ir gavo teisę verstis gydytojo praktika.Pradėjo kūlturinę ir politinę veiklą.Tyrė Lietuvos istoriją,lietuvių kūlturą,kalbą,rinko tautosaką,rūpinosi liaudies švietimu,lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu.ARTIOM KRUGLIKOV

# data[].attributes.body
Kudirka po Varšuvos universiteto po metų perėjo studijoti medicinos. Už ryšius su slapta socialdemokratine "Proletariato" organizacija 1885m.kalintas ir pašalintas iš universiteto. Padavęs malonės prašymą carui,1887m. buvo vėl sugrąžintas į universitetą,kurį baigė 1889m. Varšuvoje.Pradėjus eiti Aušrai.Kudirka joje paskelbė savo pirmąją lietuvišką publikaciją-eiliuotą vertimą"Kodėl žydai nevalgo kiaulienos" ir atsisakė lenkiškosios kultūrinės orientacijos.Kudirkos viešoje išpažintyje girdėti ir biblinio "sūnaus paklydėlio" atgaila,ir mitinio Antėjo,semiančio stiprybę iš jį pagimdžiusios motinos žemės,atgautas orumas,ir veikimo ryžtas. 1888m.Kudirka su bendraminčiais įkūrė nelegalią Varšuvos lietuvių studentų draugiją"Lietuva". 1889m.Kudirkos, Jono Gaidamavičiaus- Gaidžio ir Juozo Adomaičio-Šerno pastangomis pradėjo eiti žurnalas Varpas.

German Stankevič.

# data[].attributes.headline
Motiejus Valančius -  švietėjas, rašytojas, istorikas, blaivybės sąjūdžio organizatorius. M. Valančius padėjo pagrindus aukštesnio meninio lygio lietuvių realistinei prozai, kuri paskutiniajame XIX a. dešimtmetyje užėmė pirmaujančią vietą lietuvių literatūroje. 

# data[].attributes.subject
Motiejus Valančius -  švietėjas, rašytojas, istorikas, blaivybės sąjūdžio organizatorius. M. Valančius padėjo pagrindus aukštesnio meninio lygio lietuvių realistinei prozai, kuri paskutiniajame XIX a. dešimtmetyje užėmė pirmaujančią vietą lietuvių literatūroje. 

# data[].attributes.body
Motiejus Valančius yra laikomas blaivybės sąjūdžio Lietuvoje pradininku ir puoselėtoju. Judėjimo pradžia laikomi 1858 m., kai lankydamasis Kupiškyje, paragino užsirašyti į blaivybės broliją ir pats užrašė daugiau nei šimtą pasižadėjusių negerti.

Blaivybės draugijų tikslas – atpratinti valstiečius nuo degtinės vartojimo.
Pagrindinis vyskupo rūpestis buvo raštingo, šviesaus, morališkai tvirto ir religingo žmogaus ugdymas, jo visuomeninės ir ūkinės iniciatyvos žadinimas.
Greta visuomeninės veiklos buvo istorikas, politikas, rašytojas, savo veikla ir raštais padaręs sunkiai pamatuojamą įtaką Lietuvos visuomenės sąmoningumui.

Patrik Denisenko

# data[].attributes.body
Vincas Kudirka – Tautiškos giesmės autorius

1898 metų rugsėjo 15 V. Kudirka šeštajame “Varpo” numeryje išspausdino Tautišką giesmę (Lietuva, tėvyne mūsų), kuri virto tautos himnu.

V. Kudirka taip pat rinko ir skelbė lietuvių tautosaką. Ypač reikšmingas buvo jo parengtas liaudies dainų rinkinys “Kanklės”.

Nikita S.

# data[].attributes.body
Vincas Kudirka – Lietuvos gydytojas, prozininkas, poetas, publicistas, kritikas, vertėjas, varpininkas, laikraščio „Varpas“ redaktorius, vienas iš lietuvių tautinio sąjūdžio ideologų. Lietuvos himno autorius.

Gimė: 1858 m. gruodžio 31 d., Lietuva

Mirė: 1899 m. lapkričio 16 d., Kudirkos Naumiestis

Veikla: prozininkas, poetas, kritikas, visuomenės veikėjas

Išsilavinimas: Varšuvos universitetas (1882 m.–1889 m.), Varšuvos universitetas (1881 m.–1882 m.),

Tėvai: Motiejus Kudirka, Elžbieta Jasulevičiūtė

Kamiljana Voitkevič

# data[].attributes.headline
Tautos švietėjas ir kultūros puoselėtojas Motiejus Valančius gimė 1801 m. vasario 28 dieną prie Salantų, Nasrėnų kaime, dabartiniame Kretingos rajone. Motiejus Valančius yra baigęs Žemaičių Kalvarijos šešių klasių mokyklą, po kurios įstojo į Varnių kunigų seminariją, vėliau studijavo Vilniaus vyriausioje seminarijoje. Dar būdamas studentas išsiskyrė savo išmintimi, darbštumu ir neeiliniais gabumais. Į kunigus įšventintas 1828 m. Vilniaus katedroje. 1840 m. jis pradėjo profesoriauti Vilniaus dvasinėje akademijoje, kuri 1842 m. perkelta į Peterburgą. Į jį išvyko ir Motiejus Valančius. Žemaitijon grįžo 1845 m. ir tapo Varnių kunigų seminarijos rektoriumi. Čia jis parašė svarbiausią savo mokslinį veikalą „Žemaičių vyskupystė“. Vyskupas Motiejus Valančius ypatingą dėmesį skyrė švietimui. Jo įsteigtose mokyklose vaikai mokėsi skaityti lietuviškai, studijavo katekizmą. Vyskupas pradėjo kovoti su girtavimu, skelbė blaivybės idėjas ir ragino žmones stoti į blaivybės brolijas. Motiejus Valančius rašė dvasinio ir religinio turinio knygas, skatino kitus apsišvietusius žmones rašyti gimtąja kalba. Vyskupas Motiejus Valančius mirė 1875 m. Kaune.

# data[].attributes.subject
Tautos švietėjas ir kultūros puoselėtojas Motiejus Valančius gimė 1801 m. vasario 28 dieną prie Salantų, Nasrėnų kaime, dabartiniame Kretingos rajone. Motiejus Valančius yra baigęs Žemaičių Kalvarijos šešių klasių mokyklą, po kurios įstojo į Varnių kunigų seminariją, vėliau studijavo Vilniaus vyriausioje seminarijoje. Dar būdamas studentas išsiskyrė savo išmintimi, darbštumu ir neeiliniais gabumais. Į kunigus įšventintas 1828 m. Vilniaus katedroje. 1840 m. jis pradėjo profesoriauti Vilniaus dvasinėje akademijoje, kuri 1842 m. perkelta į Peterburgą. Į jį išvyko ir Motiejus Valančius. Žemaitijon grįžo 1845 m. ir tapo Varnių kunigų seminarijos rektoriumi. Čia jis parašė svarbiausią savo mokslinį veikalą „Žemaičių vyskupystė“. Vyskupas Motiejus Valančius ypatingą dėmesį skyrė švietimui. Jo įsteigtose mokyklose vaikai mokėsi skaityti lietuviškai, studijavo katekizmą. Vyskupas pradėjo kovoti su girtavimu, skelbė blaivybės idėjas ir ragino žmones stoti į blaivybės brolijas. Motiejus Valančius rašė dvasinio ir religinio turinio knygas, skatino kitus apsišvietusius žmones rašyti gimtąja kalba. Vyskupas Motiejus Valančius mirė 1875 m. Kaune.

# data[].attributes.body
Ilja Botkin

# data[].attributes.headline
Motiejus Kaziemieras Valancius-žemaičių vyskupas, švietėjas, rašytojas, istorikas blaivybės sajūdžio organizatorius. M.Valančius padėjo pagrindus aukštesnio menino lygio lietuvių realistinei prozei.kuri paskkutineme XIX a.dešimtmetyje užėme pirmaujančią vietą lietuvių literatūroje.

# data[].attributes.subject
Motiejus Kaziemieras Valancius-žemaičių vyskupas, švietėjas, rašytojas, istorikas blaivybės sajūdžio organizatorius. M.Valančius padėjo pagrindus aukštesnio menino lygio lietuvių realistinei prozei.kuri paskkutineme XIX a.dešimtmetyje užėme pirmaujančią vietą lietuvių literatūroje.

# data[].attributes.body
Gimė:1801m.vasario 16d.Kretingos rajono savivaldybe
Mirė:1875m.gegužės 17 d.Kaune

Milana Dovda

# data[].attributes.headline
M.Valančius tapęs Varnių kunigų seminarijos rektorium, vėliau Žemaičių vyskupu su dideliu taktu ir diplomatija ėmė kreipti žmonių gyvenimą į aukštesnį kultūrinį, moralinį lygį. Jis apie save subūrė jaunų, aktyvių, mėgstančių rašyti kunigų kolektyvą, telkė lietuvius intelektualus, išrūpindavo jiems valstybines ar bažnytines tarnybas. Varniai tapo Lietuvos kultūros ir švietimo centru. Valančius palaikė gerus santykius su įtakingais valdžios žmonėmis, dvarininkais, bažnyčios hierarchais.M.Valančius gavo leidimą seminarijos klierikams praktikuotis pamokslus sakyti, rašyti lietuviškai, tapęs vyskupu – ir parapijų kunigams. Tam parengė ir išleido Konstantino Sirvydo (1578-1631 m.) lietuviškų pamokslų „Punktai sakymų“ naują laidą.M.Valančius savo pirmąjį veikalą „Žemaičių vyskupystė“ parašė lietuvių kalba, tapęs vyskupu savo pirmąjį ganytojišką laišką parašė lietuvių ir lenkų kalbomis. Lietuviškai rašyti buvo neįprasta naujovė. Po kurio laiko ši naujovė buvo pakartota ir Seinų  vyskupijoje. Į lietuvių kalbą buvo verčiama ir leidžiama  religinė literatūra: giesmynai, maldaknygės, parapijinėms mokykloms skirta literatūra. Visi ganytojiški laiškai rašyti lietuvių, lenkų, kartais rusų kalba.

# data[].attributes.subject
M.Valančius tapęs Varnių kunigų seminarijos rektorium, vėliau Žemaičių vyskupu su dideliu taktu ir diplomatija ėmė kreipti žmonių gyvenimą į aukštesnį kultūrinį, moralinį lygį. Jis apie save subūrė jaunų, aktyvių, mėgstančių rašyti kunigų kolektyvą, telkė lietuvius intelektualus, išrūpindavo jiems valstybines ar bažnytines tarnybas. Varniai tapo Lietuvos kultūros ir švietimo centru. Valančius palaikė gerus santykius su įtakingais valdžios žmonėmis, dvarininkais, bažnyčios hierarchais.M.Valančius gavo leidimą seminarijos klierikams praktikuotis pamokslus sakyti, rašyti lietuviškai, tapęs vyskupu – ir parapijų kunigams. Tam parengė ir išleido Konstantino Sirvydo (1578-1631 m.) lietuviškų pamokslų „Punktai sakymų“ naują laidą.M.Valančius savo pirmąjį veikalą „Žemaičių vyskupystė“ parašė lietuvių kalba, tapęs vyskupu savo pirmąjį ganytojišką laišką parašė lietuvių ir lenkų kalbomis. Lietuviškai rašyti buvo neįprasta naujovė. Po kurio laiko ši naujovė buvo pakartota ir Seinų  vyskupijoje. Į lietuvių kalbą buvo verčiama ir leidžiama  religinė literatūra: giesmynai, maldaknygės, parapijinėms mokykloms skirta literatūra. Visi ganytojiški laiškai rašyti lietuvių, lenkų, kartais rusų kalba.

# data[].attributes.body
Artiom Ivaško

# data[].attributes.headline
Motiejus Valančius – vienas žymiausių 19 a. lietuvių intelektualų. Jis mokslininkas, vyskupas, rašytojas, istorikas, liaudies švietėjas, lietuvių tautos žadintojas, kalbos gynėjas, aktyvus gražesnio, teisingesnio gyvenimo kūrėjas, blaivybės apaštalas. 1816–1821 m. mokėsi Žemaičių Kalvarijos domininkonų šešiaklasėje gimnazijoje. 1822 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją, o po dvejų metų - Vyriausioje Vilniaus kunigų seminarijoje, kurią baigė 1828 m. teologijos kandidato laipsniu. 1828 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus katedroje įšventintas kunigu. 1834–1840 m. Kražių gimnazijos mokytojas, kapelionas, bibliotekininkas, parašė Kražių mokyklos istoriją (rankraštis neišliko). 1840–1842 m. Vilniaus dvasinės akademijos profesorius. Akademiją perkėlus į Peterburgą, ten išvyko ir M. Valančius. Susilpnėjus sveikatai, 1845 m. grįžo į Žemaitiją. 1845–1850 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius. Tapęs rektoriumi ėmėsi veiklos, vykdė blaivybės akciją: stengėsi atitraukti valstiečius nuo girtavimo, rūpinosi vaikų ir suaugusių švietimu, organizavo lietuviškų knygų prekybą, lietuviškų raštų spausdinimą Rytų Prūsijoje ir slaptą jų gabenimą į Lietuvą, steigė lietuviškas mokyklas, bibliotekas.  1850 m. įšventintas Žemaičių vyskupu. 1863 m. sukilimo idėjai nepritarė, bet slapčiomis stengėsi sukilėlius remti. Per 25 vyskupavimo metus į kunigus įšventino 550 klierikų, Žemaitijoje pastatyta 30 mūrinių ir 20 medinių bažnyčių, kitos padidintos ir išpuoštos. Iki 1854 m. gyveno vyskupijos centre Varniuose. Nepasitikėdama vyskupu ir norėdama kontroliuoti jo veiklą, valdžia 1864 m. vyskupijos centrą perkelė į Kauną. Čia reziduojantį vyskupą nuolat sekė policija, baudė gubernatoriaus administracija. Kauno arkikatedros bazilikos kripta. Netekęs galimybės tiesiogiai bendrauti su tikinčiaisiais, ėmėsi plunksnos – prasidėjo intensyviausias literatūrinės veiklos tarpsnis. Gyvendamas Kaune spaudos draudimo laikais parašė ir Prūsijoje išspausdino labiausiai mėgiamas ir skaitomas „Vaikų knygelę“, „Paaugusių žmonių knygelę“, „Pasakojimus Antano tretininko“, „Palangos Juzę“. Iš viso parašė apie 70 įvairaus didaktinio pobūdžio pasakojimų, apsakymų. Jie visi parašyti žemaičių kalba, kuria liaudis ir jis pats mėgo kalbėti. Mirė 1875 m. gegužės 17 d. Kaune nuo cukraligės, palaidotas Arkikatedros bazilikos kriptoje. (Parengė Žygimantas Eidukas)

# data[].attributes.subject
Motiejus Valančius – vienas žymiausių 19 a. lietuvių intelektualų. Jis mokslininkas, vyskupas, rašytojas, istorikas, liaudies švietėjas, lietuvių tautos žadintojas, kalbos gynėjas, aktyvus gražesnio, teisingesnio gyvenimo kūrėjas, blaivybės apaštalas. 1816–1821 m. mokėsi Žemaičių Kalvarijos domininkonų šešiaklasėje gimnazijoje. 1822 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją, o po dvejų metų - Vyriausioje Vilniaus kunigų seminarijoje, kurią baigė 1828 m. teologijos kandidato laipsniu. 1828 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus katedroje įšventintas kunigu. 1834–1840 m. Kražių gimnazijos mokytojas, kapelionas, bibliotekininkas, parašė Kražių mokyklos istoriją (rankraštis neišliko). 1840–1842 m. Vilniaus dvasinės akademijos profesorius. Akademiją perkėlus į Peterburgą, ten išvyko ir M. Valančius. Susilpnėjus sveikatai, 1845 m. grįžo į Žemaitiją. 1845–1850 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius. Tapęs rektoriumi ėmėsi veiklos, vykdė blaivybės akciją: stengėsi atitraukti valstiečius nuo girtavimo, rūpinosi vaikų ir suaugusių švietimu, organizavo lietuviškų knygų prekybą, lietuviškų raštų spausdinimą Rytų Prūsijoje ir slaptą jų gabenimą į Lietuvą, steigė lietuviškas mokyklas, bibliotekas.  1850 m. įšventintas Žemaičių vyskupu. 1863 m. sukilimo idėjai nepritarė, bet slapčiomis stengėsi sukilėlius remti. Per 25 vyskupavimo metus į kunigus įšventino 550 klierikų, Žemaitijoje pastatyta 30 mūrinių ir 20 medinių bažnyčių, kitos padidintos ir išpuoštos. Iki 1854 m. gyveno vyskupijos centre Varniuose. Nepasitikėdama vyskupu ir norėdama kontroliuoti jo veiklą, valdžia 1864 m. vyskupijos centrą perkelė į Kauną. Čia reziduojantį vyskupą nuolat sekė policija, baudė gubernatoriaus administracija. Kauno arkikatedros bazilikos kripta. Netekęs galimybės tiesiogiai bendrauti su tikinčiaisiais, ėmėsi plunksnos – prasidėjo intensyviausias literatūrinės veiklos tarpsnis. Gyvendamas Kaune spaudos draudimo laikais parašė ir Prūsijoje išspausdino labiausiai mėgiamas ir skaitomas „Vaikų knygelę“, „Paaugusių žmonių knygelę“, „Pasakojimus Antano tretininko“, „Palangos Juzę“. Iš viso parašė apie 70 įvairaus didaktinio pobūdžio pasakojimų, apsakymų. Jie visi parašyti žemaičių kalba, kuria liaudis ir jis pats mėgo kalbėti. Mirė 1875 m. gegužės 17 d. Kaune nuo cukraligės, palaidotas Arkikatedros bazilikos kriptoje. (Parengė Žygimantas Eidukas)

# data[].attributes.headline
1873 m.įstojo į Maskvos universiteto istorijos-filologoijos fakultetą.1879m.baigė universitetą ir gavo teisę verstis gydytojo praktika.Pradėjo kūlturinę ir politinę veiklą.Tyrė Lietuvos istoriją,lietuvių kūlturą,kalbą,rinko tautosaką,rūpinosi liaudies švietimu,lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu.ARTIOM KRUGLIKOV

# data[].attributes.subject
1873 m.įstojo į Maskvos universiteto istorijos-filologoijos fakultetą.1879m.baigė universitetą ir gavo teisę verstis gydytojo praktika.Pradėjo kūlturinę ir politinę veiklą.Tyrė Lietuvos istoriją,lietuvių kūlturą,kalbą,rinko tautosaką,rūpinosi liaudies švietimu,lietuviškos spaudos draudimo panaikinimu.ARTIOM KRUGLIKOV