# data[].attributes.body
Carol S. Dweck pszichológiaprofesszor tanulmánya, kutatása alapján, bemutatást készítünk, hogy lássuk mi a különbség a rögzült és a fejlődő szemléletmód között és miért érdemes elsajátítani az utóbbit.

# data[].attributes.body
Fejlődő szemlélet vs. rögzült szemlélet

# data[].attributes.headline
Dicsérd az erőfeszítést, motiváld a következő megmérettetésre

# data[].attributes.subject
Dicsérd az erőfeszítést, motiváld a következő megmérettetésre

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Több mint 400 ötödik osztályosnak egy egyszerű, 10 kérdésből álló IQ tesztet adtak. Ezután a gyerekeket két különböző módon dicsérték meg: vagy azt mondták nekik, hogy "De okos vagy, hogy megoldottad a feladatot." vagy azt, hogy "Te biztosan nagyon keményen dolgoztál, hogy megoldottad a feladatot." Magyarul, az egyik csoportot az intelligenciájáért, a másikat az erőfeszítésért jutalmazták.

Ekkor jött a második rész. Itt már két különböző nehézségű feladat közül választhattak, azzal a megjelöléssel, hogy az első könnyű, így biztos jól fogsz benne teljesíteni, a második nehezebb, de egy jó lehetőség arra, hogy fejlődjél. Mi történt? Az első körben az intelligenciájukért jutalmazott gyerekek 67 százaléka a könnyebb feladatot választotta, az erőfeszítésért dicsértek 92 százaléka pedig a nehezebbet. Úgy tűnik, megdöbbentő különbséget okozott az a korábbi, látszólag finom eltérés a kétféle dicséretnél.

Mi Dweck és munkatársai magyarázata a kétféle viselkedésre? Az intelligenciájukért dicsért gyerekek és - felnőttek is - azt gondolják magukban, hogy: "ha engem amiatt értékelsz, mert briliáns és tehetséges vagyok, akkor jobb, ha most és a jövőben nem kockáztatom ezt a pozitív ítéletet". Így nem leszek ösztönözve a kísérletezésre, a kihívásokra, és limitálják saját növekedési potenciáljukat. Ezt hívja Dweck rögzült beállítódásnak (fixed mindset).

Ezzel ellentétben az erőfeszítésükért dicsért tanulók és munkavállalók, a következőt futtatják le fejükben: "ha nem vállalok be kemény feladatokat, akkor nem fogok növekedni. Így inkább arra fókuszálnak, hogy milyen stratégiákat fognak alkalmazni, és milyen különleges erőfeszítést tegyenek bele a feladat megoldásába. Ez pedig a növekedési beállítódás (growth mindset).

A kísérlet harmadik részében a kutatók ekkor tudatosan egy túlságosan nehéz feladatot adtak, olyat, amelyről tudták, hogy a gyermekek nem lesznek képesek megoldani. És a különbség? Az első csoport tagjainak többsége frusztráltabb lett és hamarabb feladta, mint a második csoport tagjai, akik keményebben és tovább küzdöttek, sőt jobban élvezték a feladatot.

A kutatási eredmény teljes mértékben egybevág azzal a szemlélettel, amit vezetőfejlesztő kollégáinkkal a szakmában képviselünk. Ám, ha már kis korban ezt a megközelítést gyakrabban hallanák a gyermekek szüleiktől és tanáraiktól, már erre kondicionáltan érkezhetnének a vezetői pozíciókba, ahol ezt természetesebb módon gyakorolhatnák.

A fejlődéssel és kitartással kapcsolatos beállítódásunk alakítható. A kutató munkatársaival Brainology néven egy internetes oktatóprogramot is kidolgozott gyermekek számára, a motiváció és a tanuláshoz vezető agyi folyamatok szemléltetése érdekében. Általában 5-6-os tanulókkal kezdik a program bevezetését. A tanulók gyakorlati oktatást kapnak az agy működéséről, amellyel kapcsolatban a következő hasonlatot adják nekik: az agy olyan, mint egy izom, amelyet minél többször erőltetsz meg, idővel annál több mindenre lesz képes.

A kísérletet bemutató videó itt látható.

Horváth Gábor
senior tanácsadó
Krauthammer Magyarország

# data[].attributes.attachment_link.title
Dicsérd az erőfeszítést, motiváld a következő megmérettetésre

# data[].attributes.attachment_link.description
Több mint 400 ötödik osztályosnak egy egyszerű, 10 kérdésből álló IQ tesztet adtak. Ezután a gyerekeket két különböző módon dicsérték meg: vagy azt mondták nekik, hogy "De okos vagy, hogy megoldottad a feladatot." vagy azt, hogy "Te biztosan nagyon keményen dolgoztál, hogy megoldottad a feladatot."

# data[].attributes.body
Carol S. Dweck: „Minden hiba újabb lehetőség a tanulásra”

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
„Egész életemben megváltoztathatatlan dolognak hittem az emberi tulajdonságokat. Az ember lehet okos, vagy ostoba, de ha kudarcot vall, akkor csak az utóbbiak táborába tartozhat." Ez a mondat, vagy még inkább vallomás a Szemléletváltás - A siker új pszichológiája című könyvben olvasható. Konkrétan a szerző, nevezetesen Carol S. Dweck szavai ezek. Azé a pszichológiaprofesszoré, aki ma már azt állítja, hogy „az önmagunkkal kapcsolatos szemléletünk egész életünket alapvetően meghatározza, így például azt is, hogy sikerül-e olyan emberré válnunk, amilyenné szeretnénk, és hogy elérjük-e azokat a célokat, amelyeket fontosnak tartunk".

Carol S. Dweck emberek millióinak adta vissza a fejlődésbe, tanulásba, változás lehetőségébe vetett hitét azáltal, hogy megmutatta és bebizonyította, erre kivétel nélkül mindenki képes - és ahogy az ő gondolkodása megváltozott, mindenkié megváltozhat.

A HVG Kiadó gondozásában megjelent, Szemléletváltás című könyve nyomán megpróbáljuk megmutatni a rögzült és a fejlődési szemlélet közötti alapvető különbségeket, és ezzel együtt azt is, hogy az utóbbi elsajátításában milyen elképesztő lehetőségek és erőforrások rejlenek.

Rögzült szemlélet VS fejlődési szemlélet

„Béna vagyok". „Profi vagyok". „Rettenetes férj vagyok". „Született tehetség vagyok". „Egy lúzer vagyok". „Borzalmas szakács vagyok". Ezek a kijelentések a Mindset néven ismertté vált elmélet egyik alapfogalmának, azaz a rögzült szemléletnek a lehetséges megnyilvánulási formái.

Ahogy az már a két szemléletmód elnevezéséből is kiolvasható, az alapvető különbség abban rejlik, hogy addig, amíg a rögzült szemléletű emberek egyfajta statikus és megváltoztathatatlan állapotként, a kiválasztott emberek adományaként és/vagy sorcsapásként tekintenek egy képesség vagy tudás meglétére, addig a fejlődési szemlélettel rendelkezők tisztában vannak vele, hogy az eredmény csak elkötelezettség és kemény munka árán érhető el.

A rögzült szemléletű emberek ezzel szemben úgy vélik, a világnak kell változnia, nem pedig nekik, ugyanakkor - vagy talán éppen emiatt - az életüket beárnyékolja a szűnni nem akaró vágy, hogy bizonyítsák mennyire jellemesek, intelligensek és hibátlanok. A rögzült szemléletű emberekre jellemző még, hogy minden szituációra vizsgaként tekintenek, ahol eldől, hogy elbuknak, vagy sikeresek lesznek.

A rögzült szemlélet vége általában olyan életút, amelynek a végén nem ritkán valóban a siker van, csak éppen olyan siker, amit az érintett egyetlen pillanatig sem tud élvezni, mert egész végig a kudarctól retteg.

Akárcsak a könyvben erre példaként hozott és a kirohanásairól is ismert teniszcsillag, John McEnroe, aki a kudarctól való félelméről utólag életrajzi könyvében is őszintén vallott.

Ezzel áll szemben az úgynevezett fejlődési szemlélet. Azok, akik ezzel a szemmel nézik a világot, rögzült szemléletű társaikkal ellentétben jobban viselik a kudarcokat, sőt, tanulnak belőlük. Emellett tisztában vannak vele, hogy a sikerhez kemény munkán és kitartáson keresztül vezet az út. Ők, azok, akik ha egy nehéz, megpróbáltatásokkal, vagy kihívással teli élethelyzettel kerülnek szembe, akkor valahogy így reagálnak.
„Még van mit tanulnom." „Ha elég kitartó vagyok, biztosan rájövök a megoldásra." „Csak gyakorlás kérdése!". „Ha nem sikerül, legfeljebb megpróbálom még egyszer!"
A kudarc kezelésében is nagy különbség van a két szemléletmód között: míg a rögzült szemléletű emberek megsemmisítő sorscsapásként tekintenek egy nem az elvárásaik szerint alakult szituációra, addig a fejlődési szemlélettel rendelkezők egy bukás után olyan kérdésekre keresik a választ, hogy a helyzetből „Mit tanulhatnak?" „Hogyan fejlődhetnek a történtek által?"

Mindannyian képesek vagyunk fejlődni

„A fejlődési szemléletmód alapja az a meggyőződés, hogy az ember alapvető tulajdonságai kellő erőfeszítéssel egytől egyig fejleszthetők. (...) igyekezet és gyakorlás révén mindannyian képesek vagyunk fejlődni". Carol S. Dweck ezzel és a könyvében írtakkal nem kevesebbet állít, mint azt, hogy minden egyes emberben ott van a fejlődés és a változás lehetősége. Az, hogy ezt képesek vagyunk-e minden élethelyzetben, kudarcban, kihívásban és feladatban meglátni, csak és kizárólag rajtunk múlik.

„...az emberben ismeretlen (és kiismerhetetlen) lehetőségek rejlenek, és nem láthatjuk előre, hova juthatunk el hosszú évek szenvedélyének, erőfeszítésének és gyakorlásának eredményeképpen"

- vallja a professzor, aki szerint „minden nap új lehetőséget kínál a fejlődésre és mások fejlődésének elősegítésére".

Kivételes tehetségek VS kemény munka

A szerző állításait mások és saját kutatási eseményeivel is alaposan megtámogatja, de ami igazán izgalmassá és hitelessé teszi a könyvet, az a rengeteg konkrét példa és esettanulmány.

Ezek a példák, amellett, hogy komoly tanulsággal szolgálnak, rávilágítanak egy nagyon fontos és a sikeres emberek glóriájának fényében nem egyszer elhalványuló tényre: a kivívott siker mögött általában - főleg ha az a siker nem tiszavirág-életű - kőkemény munka, állhatatosság és kitartás áll.

Csakhogy valamiért sokkal jobban csodáljuk azokat a sztorikat és történeteket, amelyek a „kivételes tehetségekről" szólnak, amelyek azt a hipotézist támasztják alá, hogy élnek itt velünk ezen a Föld nevű bolygón olyan „istenadta géniuszok", akik kaptak valamint „odaföntről" amit mi nem, úgyhogy moshatjuk is szépen a kezeinket, a sikertelenségünk nem rajtunk múlik, nekünk ez jutott, ez van.

Ott van például Micheal Jordan. Minden idők legnagyobb kosárlabdázója. Ha valaki, akkor ő aztán istenadta tehetség, nem igaz? A helyzet az, hogy nem, nem az. Mint ismert, annak idején kirúgták a középiskolai kosárcsapatból. És hogy mit tett, amikor ez megtörtént? Elkezdett mindenkinél keményebben edzeni. És mit csinált, amikor felért a csúcsra? Pontosan ugyanolyan keményen edzett tovább. Hogy miért? Mert egy fejlődési szemléletű ember, aki tisztában volt azzal, hogy időbe telik, amíg az ember feltárja a benne rejlő lehetőségeket.

Marcel Proust, Charles Darwin, Elvis Presley, Ray Charles - róluk is azt állították az életük egy bizonyos pontján, hogy nem vár rájuk nagy jövő. „Ki tudja, talán még igazuk is volt azoknak, akik abban a pillanatban nem jósoltak nagy jövőt nekik, talán akkor még tényleg nem azok az emberek voltak, akikké később váltak" - mutat rá a szerző. Talán éppen a kitartásuk, és az állhatatosságuk juttatta őket oda, ahova?

„Mindennap tenned kell valamit, hogy egy kicsit jobbá válhass"

„Ha egy bizonyos pillanatban értékelünk valakit, az semmit nem mond a képességeiről, jövőbeli lehetőségeiről nem is beszélve" - olvasható a könyvben. Ezt vallja John Wooden a kosárlabda történetnek egyik legnagyobb rekordokkal rendelkező edzője is:

„Mindennap tenned kell valamit, hogy egy kicsit jobbá válhass. Mert ha mindennap teszünk valamit, hogy kicsit jobbak legyünk, akkor hosszabb idő múltán sokkal jobbak leszünk"

- ezt volt a sikeredző mottója, aki néhány év alatt kovácsolt bajnokcsapatot egy olyan társaságból, amely egy „Bűzbarlangnak" csúfolt teremben edzett, és első pillantásra finoman szólva is szerény képességekkel rendelkező játékosokból verbuválódott. És hogy miben különbözött a kapitány a többi edzőtől? Abban, hogy feltétel nélkül hitt a csapatában és abban, hogy jobbak lehetnek.

Akárcsak Marva Collins, az egyik hírhedt chicagói iskola „csodapedagógusa", aki olyan gyerekeket tanított sikerrel, akikről már mindenki lemondott. Erről szól ez a film.

Ez persze nem jelenti azt, hogy nem élnek közöttünk olyan emberek, akik valamiben tehetségesek lennének. A szemléletváltás lényege ugyanakkor az lenne, hogy egyrészt felismerjük, ennek a tehetséggel járó képességeknek a pallérozása egy rendkívül idő- és energiaigényes folyamat, másrészt belássuk, hogy a lehetőség arra, hogy ezt a mennyiségű időt és energiát a saját céljaink elérésére, vagy a saját képességeink fejlesztésére fordítsuk, bennünk is ugyanúgy megvan. Csak sokszor kényelmesebb belekapaszkodni abba a tudatba, hogy mi erre nem vagyunk képesek.

Akkor ez azt jelenti, hogy bárki bármire képes?

Nyilván túlzás lenne ezt állítani, de „abban mindnyájan egyetérthetünk, hogy az emberek sokkal többre képesek annál, mint első pillantásra gondoljuk róluk" - vallja a szerző.

Matek, nyelvérzék, hallás, labdaérzék, kreativitás, szépség, intelligencia, tánctudás. Csakhogy néhányat említsünk azok közül a képességek közül, amelyekben, ha akarunk, és erre hajlandóak vagyunk időt és energiát fordítani, a tudomány jelen állása szerint igenis fejlődhetünk.

Ehhez azonban arra lenne szükség, hogy minél több ember, különösen a szülők, edzők, pedagógusok és vezetők magukévá tegyék a fejlődési szemléletet, vagy, ahogy a szerző fogalmaz, „az ítélj és ítéltess keretét a tanulj és segíts tanulni keretére váltsák."

Ha valahol, akkor erre nálunk óriási szükség lenne... Ahelyett, hogy ijesztő gyorsasággal sütünk egymásra letörölhetetlen bélyegeket, (ő hülye, tehetségtelen, rossz matekos, gyenge jellem, stb.) ezzel folyamatosan elbizonytalanítva és megszégyenítve egymást, mindenki számára célravezetőbb lenne, ha a saját fejlődésünkkel lennénk elfoglalva. Ahogy a szerző fogalmaz:

„Miért is kellene nap mint nap arra vesztegetnünk az időnket, hogy bebizonyítsuk, mennyire jók vagyunk valamiben, amikor azzal is foglalkozhatnánk, hogy valóban jobbak legyünk?"

Carol S. Dweck könyve azért zseniális, mert amellett, hogy érthetően elmagyarázza a két szemlélet közötti különbséget, azt is megmutatja, miként változtathatjuk meg a személetünket, és fordíthatjuk azt saját javunkra a magánéleti, párkapcsolati, munkahelyi céljaink elérése érdekében.

Nem tudom, ki hogy van vele, de én nagyon szívesen élnék egy olyan társadalomban, ahol nem bíráljuk, hanem támogatjuk, nem kioktatjuk, hanem tanítjuk egymást, ahol kudarckerülés helyett bátran és félelem nélkül beleállhatunk egy-egy kihívással teli szituációba, mert nem kell attól tartanunk, hogy megbélyegeznek, vagy leszólnak minket.

Igen, tudom, idealista vagyok... Elképzelhető, hogy ez nekünk már nem fog összejönni, de talán az utánunk következő generációnak erre még van némi esélye. Ehhez viszont az kell, hogy minél többen megismerkedjenek a fejlődési szemlélettel, vagy még inkább olyan közegben cseperedjenek fel, ahol a körülöttük lévő felnőttek ebben a szellemiségben nevelik őket - vagyis feltétel nélkül hisznek bennük és abban, hogy egyre jobbak és többek lehetnek.
Érdekesnek vagy hasznosnak találtad a cikket? Ha igen, akkor iratkozz fel hírlevelünkre, így biztosan nem maradsz le a legizgalmasabb pszichológiai témájú hírekről, programokról és cikkekről.

# data[].attributes.attachment_link.title
Carol S. Dweck: „Minden hiba újabb lehetőség a tanulásra"

# data[].attributes.attachment_link.description
„Egész életemben megváltoztathatatlan dolognak hittem az emberi tulajdonságokat. Az ember lehet okos, vagy ostoba, de ha kudarcot vall, akkor csak az utóbbiak táborába tartozhat." Ez a mondat, vagy még inkább vallomás a Szemléletváltás - A siker új pszichológiája című könyvben olvasható. Konkrétan a szerző, nevezetesen Carol S. Dweck szavai ezek.

# data[].attributes.body
A GROWTH MINDSET szerepe a tanulási folyamatban és a tréning-intervenciók sikerességében

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Szervezetfejlesztés mindenkinek! Blogmagazin 5. szám 4. blogcikk -

A kivételes teljesítményben senki nem vitatja az intellektuális képességek jelentőségét, azonban kevés szó esik más attitűdbeli és motivációs különbségekről, melyek kulcsszerepet töltenek be a szakmai kiválósághoz és személyes fejlődéshez vezető úton. Jelen cikkünkben Szigetvári Fanni a fejlődés fókuszú szemléletmód tanulásban betöltött szerepéről ír, valamint arról, ezáltal hogyan alapozza meg a tréning és a fejlesztő programok sikerességét.

A fejlődés fókuszú szemléletmód (growth mindset) elmélete Carol Dweck (2006), a Stanford Egyetem világszerte ismert pszichológia professzorának nevéhez fűződik. De mit is értünk azon a pszichológiában, hogy szemléletmód? Dweck munkássága során az emberi hiedelmeket vizsgálja, azt a világra vonatkozó általános elképzelésünket, melyet következetesen igaznak vélünk, így akár tudatos, akár tudattalan alapvetően határozza meg mindennapi viselkedésünket. Az önmagunkkal kapcsolatos hiedelmeink és személyiségünkről alkotott képünk is tulajdonképpen ebből az úgynevezett szemléletmódból vagy gondolkodásmódból fakad. A szemléletmód, tehát arra vonatkozik, ahogyan magunkról és a világról gondolkodunk, ezáltal megszűri gondolatainkat és jelentést ad az élethelyzeteknek, amikbe kerülünk.

Dweck évtizedekig kutatta, hogy miért van az, hogy egyaránt tehetséges egyének közül egyesek kimagasló eredményeket érnek el, míg mások hiába rendelkeznek hasonlóan jó képességekkel mégis kevésbé sikeresek. Kutatásai során arra az eredményre jutott, hogy az emberek gondolkodásmódja meghatározó szerepet játszik abban, hogy képesek lesznek-e kibontakoztatni a bennük rejlő képességeket. Kétféle szemléletet azonosított azzal kapcsolatosan, ahogyan az egyének a képességeikről és a fejlődésről gondolnak. Az emberek egy része úgy gondol az intelligenciára és képességekre, mint velünk született megváltoztathatatlan természetes adottságra, ők azok, akikre az úgynevezett rögzült szemléletmód (fixed mindset) jellemző. Ezzel szemben a fejlődés fókuszú szemléletmód (growth mindset) alapja az a meggyőződés, hogy az ember alapvető tulajdonságai kellő erőfeszítéssel, tapasztalatok vagy mentorálás által egytől-egyig fejleszthetők. A fejlődési gondolkodásmód tehát a kemény munkát, tanulást, önmagunk folyamatos képzését és a kitartást helyezi előtérbe, míg ezzel szemben, akikre a rögzült gondolkodásmód jellemző, a tehetségre úgy tekintenek, mint velünk született adottságra és ezáltal a sikereket és kudarcokat is véglegesnek tekintik.

Dweck kutatásai alátámasztották, hogy a kétféle szemléletmód jelentős hatással van az emberek tanulási képességére. Számtalan vizsgálat megerősítette, hogy azok az egyének, akikben megvan a fejlődésbe vetett hit, vagyis a fejlődés fókuszú szemléletmódot alkalmazzák rendszerint jobban tanulnak, gyorsabban fejlődnek és idővel többet is képesek elérni, mint akikre a rögzült szemléletmód jellemző. De pontosan hogyan is történik mindez? Dweck-nek és munkatársainak az évek során sikerült azonosítania azt a két fő sajátosságot, mely meghatározza szemléletmódunkat és egyben jelentős hatást gyakorol a tanulási folyamatra és ezáltal egyben tanulási képességünkre. Az egyik ilyen fő jellemző a hiedelmeinkben keresendő, míg a másik a fókusz, vagyis amire összpontosítunk. Tehát akire a fejlődési szemléletmód jellemző, abban hisz, hogy a képességeket megszerezzük, ezáltal képesek vagyunk a tanulásra, valamint ezáltal magára a tanulási folyamatra összpontosítunk, ami által jobbakká válhatunk és fejlődhetünk. Mindez pedig a következőképpen befolyásolja az interakciót a fejlődést meghatározó négy kulcstényezővel (erőfeszítés, kihívások, akadályok, visszajelzés). Akire a növekedés-szemlélet jellemző, mivel hisz a fejlődésre való képességében, az erőfeszítésre úgy tekint, mint ami hasznos és elengedhetetlen a tanulási folyamatban. Nagyobb valószínűséggel keresi és győzi le a kihívásokat, mivel hisz a fejlődésre való képességében, valamint magára a fejlődési folyamatra összpontosít, és így a kihívást is egy lehetőségnek tekinti arra, hogy még jobbá válhasson. Továbbá azáltal, hogy hisz a fejlődésben és magára a folyamatra összpontosít az akadályokat is lehetőségnek tekinti a tanulásra, és a visszajelzést, kritikát is megfogadja, mivel jobbá akar válni és hisz abban, hogy a konstruktív kritika ebben segíti.

A fejlődés fókuszú szemléletmód tehát egy rendkívül nagyhatású koncepció, mely szilárd alapul szolgál a tanulásra és fejlődésre az élet bármilyen területéről is legyen szó. Éppen ezért az oktatásban, sportban, valamint az üzleti világban is világszerte teszik kultúrájuk részévé a szervezetek ezt a szemléletmódot.

A fejlődési szemlélet nélkülözhetetlen a tréningek tekintetében is, hisz a tréning is egyfajta tanulási folyamat. Azok a személyek, akik növekedés-szemlélettel rendelkeznek, sokkal jobban bevonódnak a feladatokba és magába a tréningfolyamatba, valamint egyúttal saját személyes- és szakmai fejlődésüket szem előtt tartva a tréning után is hatékonyabban képesek beültetni a tanultakat a gyakorlatba. A fejlődés fókuszú szemlélet nélkül a tréningprogramok hatása elenyésző.

Heslin, Vande Walle és Latham (2005) vizsgálataikban rámutatnak, hogy sok vállalatvezető azáltal, hogy ő maga nem hisz az egyéni fejlődésben, egyúttal gátolja a munkavállalók növekedését valamint ezáltal aláássa vállalati képzések sikerességét.

Fontos tehát a vezető részéről az emberi fejlődésbe vetett hit, ha ugyanis ez jelen van a szervezetben, akkor a képzések és fejlesztő programok új értelmet adhatnak az „emberi erőforrás" kifejezésnek és felszínre hozhatják a dolgozókban rejlő hatalmas lehetőségeket.

Tippek a fejlődési szemléletű környezet megteremtéséhez, amelyben a munkavállalók kibontakozhatnak:

Biztosítsunk lehetőséget a fejlődésre és azt hangsúlyozzuk, hogy a készségek megtanulhatók és elsajátíthatók!

Tegyük nyilvánvalóvá, hogy a szervezet nagyra értékeli a tanulást és a kitartást, nem csak a készen kapott tehetséget!

Beszéljünk nyíltan a kudarcainkról és a hibákról, amikből tanultunk!

Olyan módon adjunk visszajelzést, hogy ezáltal is elősegítsük a fejlődést és a jövőbeli sikert!

Az elismert szociológus, Benjamin Barber úgy fogalmazott: „Én nem gyengékre vagy erősekre, sikeresekre vagy sikertelenekre osztom fel a világot. [...] Szerintem kétfajta ember él a földön: aki kész tanulni és aki nem."
Forrás: Carol Dweck (2015). Szemléletváltás. HVG Kiadó.
Kérdésed, megjegyzésed van? Lépj kapcsolatba velünk elérhetőségeinken vagy szólj hozzá posztunkhoz!

Jövő heti cikkünk fókuszában az áll, miért nem hatásosak a tréningek és mit tehetsz annak érdekében, hogy növeld a hatékonyságot.

Iratkozz fel a hírlevelünkre ezen a linken és kapj kézzelfogható tudást szervezet- és személyzetfejlesztés témában, amellyel Te is hozzájárulhatsz egy hatékonyan működő és versenyképes szervezet megteremtéséhez!

Bespoke Principles | Versenyelőny Önre szabva

bespokeprinciples.com | info@bespokeprinciples.com | +36 30 222 0761
facebook.com/bespokeprinciples | linkedin.com/company/bespokeprinciples

# data[].attributes.attachment_link.title
Growth mindset szerepe a tanulási folyamatban és a tréning-intervenciók sikerességében - Bespoke Principles

# data[].attributes.attachment_link.description
Szervezetfejlesztés mindenkinek! Blogmagazin 5. szám 4. blogcikk - A kivételes teljesítményben senki nem vitatja az intellektuális képességek jelentőségét, azonban kevés szó esik más attitűdbeli és motivációs különbségekről, melyek kulcsszerepet töltenek be a szakmai kiválósághoz és személyes fejlődéshez vezető úton. Jelen cikkünkben Szigetvári Fanni a fejlődés fókuszú szemléletmód tanulásban betöltött szerepéről ír, valamint arról, ezáltal ...

# data[].attributes.body
Carol S. Dweck, "Developing a GROWTH MINDSET"

# data[].attributes.attachment_link.title
Carol Dweck, "Developing a Growth Mindset"

# data[].attributes.attachment_link.description
Watch, learn and connect: https://stanfordconnects.stanford.edu/ Should you tell your kids they are smart or talented? Professor Carol Dweck answers this question and more, as she talks about her groundbreaking work on developing mindsets. She emphasizes the power of "yet" in helping students succeed in and out of the classroom.

# data[].attributes.body
Decades of Scientific Research that Started a Growth Mindset Revolution

# data[].attributes.body
How to Change Your Mindset

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
If you've ever had goals and dreams that didn't come true, you're not alone. An incredible 92% of people say that the goals and resolutions they set for themselves each year never get achieved. With stats this high, there must be something in common that's holding them back.

After studying the 8% who do accomplish their goals, I have some answers about exactly what these high achievers do differently.

It's important to note that these 8% come from all walks of life. They can be married, single, or divorced; highly educated or high school dropouts; middle class, wealthy, or even poor by most standards. They are comprised of a variety of ages and ethnicities from all over the world.

The fact is, no matter where you are in life or where you came from, you've got the ability to set big goals and achieve them.

The key commonality among the top 8% is a similar set of success-oriented mindsets that guide their thoughts and actions. You may share some of these, or you may actually be practicing opposite mindsets without even realizing it.

A surefire way to determine whether you need a mindset tune-up is to answer this question: Are you regularly accomplishing your goals and living your dreams? If you answered "yes," read on, and you'll probably recognize why. If you said "no," these steps could be game-changing for you.

Here are 7 ideas on how to change your mindset:

1. Accept that your thinking needs adjusting - We've all had goals and dreams that didn't unfold the way we hoped or expected. When this happens repeatedly, we start to wonder what we need to change. But rarely do we look inside at our own thinking as the place to start making changes.

We live in a skillset-driven society that emphasizes learning new skills and improving the ones we're weakest at. This often fosters the belief that we need more education in order to achieve our goals. Some people go back to school, others take seminars and workshops or read books, always looking for that silver bullet skillset that will make everything fall into place.

Don't get me wrong, I'm not downplaying the value of skillsets; but more often, it's our that need adjustment.

The good news is, it's a lot less expensive and much faster to change your mindsets than to go learn a new skill. So step one is simply to acknowledge that you're going to work on your mindsets first.

2. Identify your counter-mindsets - Mindsets are formed through prior experiences and emotional milestones, and the mindsets that aren't producing the results you want are called counter-mindsets.

Some examples of these are self-doubt, limiting beliefs, and any other negative thoughts that get in the way of your fulfillment.

Around 65,000 thoughts go through our minds each day. Unfortunately, in the case of most people, the majority of them are negative. These "Automatic Negative Thoughts" (ANTs) occur so often that you're probably not even aware of them (most of us aren't).

We all know that voice. It makes you hesitate before approaching someone you'd like to meet. It makes you think twice before starting a business or considering a career change.

All of us have different ANTs, and, without knowing it, we're habitually allowing them to destroy our dreams. It's hard to remain positive when that little voice is constantly spouting off and saying things like, "I can't talk to her," "I'm not smart enough," "I'm out of shape," "I'm not qualified"... yada, yada, yada.

The way to start exterminating the ANTs in your head is to begin paying attention to them. Notice when you hear that disparaging voice, and recognize how frequently it happens. More than likely, you'll find that your limiting thoughts can be narrowed down to a few key themes. Taking note of this is a major step because we can't change what we haven't acknowledged.

3. Flip the switch - Once you've identified your top negative thoughts, you need a way to stop them from holding you back. The best technique I know for this is something I call "flip the switch," which moves thoughts from negative to positive.

For years, every time I looked in the mirror, all I saw were my flaws. Finally, I started practicing the exact opposite reaction - flipping the switch. I'd look in the mirror and force myself to say, "You look good!"

It took some time to get used to it, but the reality is that positive thoughts and negative thoughts can't occupy the same space, so I was giving my ANTs an eviction notice.

Another technique I find effective is called the "if/then" approach. Once you identify when your ANTs typically show up, apply a thought process that allows you to essentially think yourself past them.

Here's an example: Say you plan to go for a walk after dinner to get more exercise, but when dinner is over, your ANT shows up. If you start to hear the voice in your head that says you're too tired, too full, or you'll never lose the weight anyway, then walk to the closet immediately and put on your running shoes.

Often, just taking one positive step in the right direction is enough to shut those ANTs up. Prepare yourself by creating a list of if/then statements ahead of time.

4. Understand your "why" - Changing your mindsets takes work because formed habits aren't easy to break. This is especially true since many of our most harmful habits and counter-mindsets were established when we were kids, and we've been doing things the same way ever since.

After all, if it's going to take work to make it come true, it better be really meaningful, right?

Once you identify what your "why" is, write down on paper or in a notebook why it really matters to you. Not on a computer... on paper in your own handwriting. This is an important part of building your motivation.

5. Realize that motivation and willpower are not enough - Most people incorrectly believe that motivation and willpower are all that's needed to achieve their goals. And no wonder they do, since it's common advice you hear from friends and family to motivation gurus and life coaches.

I asked you to write down your big "why" in step four because that's where motivation begins. But we all know that motivation can be hard to maintain no matter how important your goal may be-and that's when willpower is supposed to kick in.

The latest brain research reveals that willpower is like a gas tank. You start with a full tank, but you deplete your supply each time you use it. Here's what I mean:

You're trying to eat healthier, then get to work and find Girl Scout cookies next to the fruit bowl. What do you do? Tap into your willpower and resist the cookies. Good for you!

Then you plan to go to the gym after work, but end up staying later to deal with a customer issue. Your willpower is already depleted, and the added stress of not following your original plan doesn't help.

Do you end up going to the gym? You know the answer, because it's happened to all of us.

It doesn't take long to simply give up and abandon our goals when we rely on motivation and willpower to achieve them. They aren't always enough. That's why 25% of people give up on a goal after the first week, and 60% quit after the first month.

High achievers understand this reality, which is why step five is simply about recognition... that is, recognizing that achieving your goals isn't about white-knuckling your way to success.

By accepting this fact, you'll stop mentally punishing yourself for stumbling or failing to stick to your plan-which will leave you emotionally freer to optimistically try again tomorrow! (We'll talk more about this in step 7.)

6. Start small so you can finish big - This may sound counter-intuitive, but one of the best ways to change your mindsets and realize your dreams is through setting ridiculously tiny, utterly achievable goals.

How tiny?

How about this: one push-up.

If your big goal is to get daily exercise, then your small, attainable goal is to do a single push-up each day.

If you want to reduce stress in your life, your tiny goal might be to meditate for one minute every night.

If you want more affection with a loved one, your mini-goal could be one extra hug or kiss.

Each of these examples requires almost no motivation or willpower to accomplish. And yet, each is a positive step.

Here's the trick: Decide that your tiny goal is the minimum, and that you can do more if you feel up to it.

How can these tiny goals actually make an impact? It's because massive change requires small steps, repeated daily, which create momentum and yield positive cumulative results.

The top 8% of achievers understand this, but most people never try this strategy because they think it seems pointless to start so small. Wrong! Over time, consistently hitting your small goals will form new mindset habits, and that's real progress toward revamping your thinking so you can reach your biggest dreams.

7. Get comfortable with the "F" word - The steps for how to change your mindset that I've outlined so far will help you move forward with confidence toward achieving more of your goals and dreams. However, it's critical to understand that it will be hard work.

That's why high achievers are comfortable with the F word: FAILURE.

When most people hit a wall, they make an excuse or give up. High achievers realize that the only thing that will keep them from their goals is to stop trying... so they don't! They know that they'll encounter obstacles and even fail along the way.

What separates them from the other 92% is that they prepare for failure mentally. They know it's coming, and it doesn't scare them or make them give up. When failure happens, they seek feedback and make adjustments to get back in the game.

You can do this by giving yourself permission to fail. It will take the pressure off getting a perfect end result, and you can be ready to learn from missteps and make adjustments that will keep you moving forward.

Changing your mindsets doesn't happen by accident. It happens by choice, and these 7 steps should help get you on the right track. As always, I'd love to read your comments and any other strategies that work for you!

# data[].attributes.attachment_link.description
If you've ever had goals and dreams that didn't come true, you're not alone. An incredible 92% of people say that the goals and resolutions they set for themselves each year never get achieved. With stats this high, there must be something in common that's holding them back.

# data[].attributes.headline
4 lépés a fejlődő szemlélet kialakulásához

# data[].attributes.subject
4 lépés a fejlődő szemlélet kialakulásához

# data[].attributes.attachment_link.title
4 Steps to a developing a Growth Mindset

# data[].attributes.headline
„A fejlődés lehetősége mindenkinek adott”

# data[].attributes.subject
„A fejlődés lehetősége mindenkinek adott”

# data[].attributes.body
Interjú Carol C. Dweck pszichológussal

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hogyan dicsérjük, vagy épp vigasztaljuk gyermekünket úgy, hogy hosszú távon segítsük a boldogulását? Mit üzennek a helikopterszülők? Milyen a vállalati kudarc hozzáadott értékkel? A kulcs a szemléletmódban rejlik. Interjú a stanfordi professzorral.

Egy kamasz fiú az apjával barkácsol, és kiborít egy nagy doboz szöget. "De béna vagyok!", mondja bocsánatkérően. Mire az apa: "Ilyenkor nem ezt mondjuk, hanem azt, hogy kiborítottam a szöget, mindjárt összeszedem". Mit mond ez a könyvéből vett szituáció a fejlődési és a rögzült szemléletmódról?

A fiú ügyetlennek minősíti magát egy apró hiba miatt, de az apa rávezeti, hogy a hibák a tanulási folyamat természetes velejárói, amelyeket egyszerűen kijavítunk, és túllépünk rajtuk. Ez a fejlődési szemléletmód egyik alapja. Ebben a megközelítésben a képességeink - legyen szó intelligenciáról, művészi vagy éppen barkácsolási készségről - folyamatosan fejleszthetők. Nem félünk a nehezebb feladatoktól és a kisebb kudarcoktól. Ezzel szemben a rögzült szemléletmód tévedése, hogy minden képesség fix adottság: van belőle valamennyink, és kész. Ilyen szemléletmód esetén attól félünk, hogy esetleges kudarcaink a tehetségünk hiányát bizonyítják, ezért meghátrálunk a nehéz feladatoktól, nehogy kiderüljön, mégsem vagyunk tökéletesek.

Mi vezette el önt e kétféle szemléletmód elméletének kidolgozásához?

Mindig érdekelt, miért élvezik egyesek a kihívásokat, és tekintik az átmeneti visszaesést természetesnek, míg mások, akik alapból ugyanolyan képességekkel rendelkeznek, rettegnek a nehezebb feladatoktól, és összeomlanak a kudarctól. Az első ezzel kapcsolatos kutatásunkban tízéves gyerekeknek adtunk az életkorukhoz képes nehéz feladatokat. Feltételeztem, hogy különbözőképpen kezelik majd a helyzetet, de arra nem számítottam, hogy egyesek milyen élvezettel vetik bele magukat a munkába. "Imádom a kihívásokat", állapította meg az egyik, egy másik pedig így értékelte a dolgot: "Reméltem, hogy tanulhatok belőle valamit!". Szerettem volna a végére járni, mi motiválja ezeket a gyereket.

A szülők sokat tehetnek azért, hogy a fejlődési szemléletmód felé tereljék a gyerekeket. Egy másik példája, amikor egy kislány egy gimnasztikaversenyre készülve mindent megtesz a győzelemért, mégsem ér el helyezést, amitől rettentő csalódott. Egy szülőnek nehéz ilyenkor megállnia, hogy ne mondja: "Nekem te voltál a legügyesebb".

Természetes reakció lenne, de érdemes visszatartani, mert ezzel csak pillanatnyi vigaszt nyújtunk, hosszú távon nem segítjük a gyerek boldogulását. Mondhatjuk, hogy legközelebb ügyesebb leszel, ez azonban nem feltétlenül igaz: ha nem gyakorol tovább, ugyan mitől lenne ügyesebb? Vigasztalhatjuk azzal is, hogy nem voltak igazságosak a bírók. De ezzel csak azt sugalljuk, hogy a saját kudarcunkért másokat okoljunk. Sok mindent mondhatunk, amivel nem erősítjük a gyerekben a fejlődési szemléletet. Ebben a konkrét esetben az apa nagyon jól reagált: elmondta a lányának, hogy nem muszáj versenyekre járnia, sportolhat csupán a mozgás öröméért is. Ha viszont fontos neki a verseny, még keményebben kell edzenie, hiszen a többiek is így tesznek. A lány újult erővel vetette bele magát a munkába, és másfél év múlva szép eredményeket ért el.

Ősrégi vita, vajon milyen arányban játszik szerepet a sikerben a tehetség és a szorgalom.

A tehetség létező faktor, és nem mindenki indul ugyanannyival. De ma már számos kutatás igazolja, hogy kemény munkával és megfelelő módszerekkel beláthatatlan mértékben fejleszthető. Alfred Binet azért találta ki az intelligenciateszteket, hogy az alacsonyabb teljesítményű gyerekeket felzárkóztatás céljából kiszűrje. Nem vitatta az egyéni különbségeket, de hitt abban, hogy az intelligencia tanulással és gyakorlással fejleszthető. Sajnos ma sokszor arra használják az IQ-teszteket, hogy a gyerekeket skatulyákba gyömöszöljék. Holott számtalan példát látunk arra, amikor a tehetséges gyerek idővel lemorzsolódik a nála szorgalmasabb kortársaihoz képest. Szülőként tartózkodjunk az olyan dicsérettől, amely a gyerek adottságait méltatja ("Hogy te milyen okos vagy!", "Ez a gyerek egy őstehetség!"), mert ezzel azt érjük el, hogy el fogja kerülni azokat a feladatokat, amelyeket nem tud elsőre megoldani. Ehelyett az erőfeszítést, a jó tanulási és feladatmegoldási módszereket érdemes értékelni. Einstein mondta: "Nem vagyok én olyan okos, csak tovább foglalkozom a problémákkal."

Adódik, hogy a szorgalmáért dicsérjük azt, aki megküzd a jó eredményért. De hogyan lehet ösztönözni azokat, akik a tehetségük folytán túl könnyen veszik az akadályokat?

A tehetség legnagyobb csapdája, hogy azok, akik kezdetben könnyen érnek el sikereket, nem tanulják meg a kitartás fontosságát és a kudarc kezelését. Természetesen hiba volna egy gyereket a szorgalmáért dicsérni, ha szemlátomást a kisujját sem kellett mozdítania a sikerért. Ezért fontos, hogy a tehetséges gyerekeket mindig a képességeikhez mért kihívások elé állítsuk, hogy ők is megdolgozzanak. A "jó fajta dicséret" nemcsak az erőfeszítést, hanem a stratégiákat, az új ötleteket és a csapatmunkát is értékeli.

Könnyebb az apáknak "józanabbul" dicsérni, mint az anyáknak, akiktől a társadalom nagyobb elfogultságot vár el?

Erre vonatkozóan nincsenek kutatások. Azt viszont kimutattuk, hogy szülőként hajlamosabbak vagyunk a tanulási folyamatot, a kitartó próbálkozást dicsérni a fiúgyerekek esetében, mint a lányoknál. Talán mert a fiúk lassabban érnek, szétszórtabbak, ezért jobban értékeljük az erőfeszítéseiket. Így a fiúk szocializációjába a kezdetektől jobban beépül a fejlődési szemléletmód. Fontos, hogy a lányok is kapjanak olyan visszajelzést, amely ezt erősíti bennük.

névjegy
Carol C. Dweck a Stanford Egyetem professzora, fő kutatási területe a motiváció, a személyiségfejlődés és a szociálpszichológia. 1946-ban született. Nevéhez fűződik a rögzült és a fejlődési szemléletmód elmélete, erről szóló könyve, a Szemléletváltás. A siker új pszichológiája magyarul is olvasható.

Az iskolában többnyire kőkemény százalékok, érdemjegyek minősítik a teljesítményt. Hogyan lehet ilyen körülmények között a gyengébb eredményűeket motiválni?

Egy chicagói középiskolában láttam egyszer, hogy azoknak, akik nem érték el a kívánt szintet, azt írták a dolgozatukra: "Még nem!" Ez remekül kifejezi, hogy a fejlődés lehetősége mindenkinek adott. Módot kell biztosítani a javításra, egy-egy vizsga megismétlésére. Ha az értékelésnél csak rideg kategóriák vannak, akkor apedagógus, a szülő feltétlenül értelmezze a számokat a gyereknek. Mondja el, hogy "ez nem fejezi ki, mire vagy képes, arról ad pillanatképet, most hol tartasz". Beszélgessenek arról, mit szeretne tenni a gyerek a fejlődés értékében, és ebben hogyan tudnak neki segíteni. Fontos, hogy lássa maga előtt a bejárható utat, ne higgye, hogy azonos szinten marad. Egy kutatásban gyerekek egy csoportjának úgy tanítottak meg nehéz feladatokat, hogy előtte közösen elolvastak egy tudományos cikket arról: gyakorlással növelhető az intelligencia. Ezek a gyerekek sokkal jobb eredményt értek a kísérlet végére, mint az a csoport, amelyben a képességek és a tanítási módszerek azonosak voltak, de nem ültették el a gyerekekben a fejlődésbe vetett hitet.

Felnőttként milyen gyakorlati lépésekkel mozdulhatunk el a fejlődési szemlélet felé?

Minden emberben mindkét szemléletmód megtalálható, csak különböző arányban. Első körben érdemes megfigyelni, mi hívja elő belőlünk a rögzült szemléletmódot. Ha ki kell lépnünk a komfortzónánkból, megszólalhat bennünk a kisördög: "Képtelen vagyok megcsinálni, nem fog sikerülni. Ha elrontom, hülyét csinálok magamból." Ha hibázunk, azt pusmogja: "Ugye, megmondtam?! Még nem késő kiszállni". Mások sikerét látva pedig így okoskodik: "Persze, neki könnyű, hiszen tehetséges." Néhány hétig figyeljük meg ezt a belső hangot. Aztán egy idő után kezdjünk el vele vitatkozni a fejlődési szemlélet jegyében: "Igenis, meg tudom csinálni. Csak az nem hibázik, aki nem próbálkozik." Ha valaki nálunk jobban teljesít, próbáljuk tőle ellesni, milyen stratégiák állhatnak ennek a hátterében.

Sok évtizedes rálátása van a társadalomlélektani folyamatokra. Milyen változásokat érzékel az újabb generációk szemléletmódjában?

Felnőtt korba lépett az első túlóvott generáció. Amerikában helikopterszülőnek nevezzük azokat, akik folyamatosan a gyerekük felett "köröznek", hogy bármikor beavatkozhassanak és eltávolíthassanak minden akadályt. Ezek a gyerekek nem ismerik a kudarcot, nem tanulják meg kezelni a nehézségeket. A szülők megírják helyettük a házi feladatot, később az önéletrajzukat, és képesek betelefonálni a gyerek munkáltatójához, hogy egyengessék az útját. Az Egyesült Királyságban hóekeszülő néven ismert ez a jelenség. Ezek a szülők, miközben mindent megtesznek, hogy a gyerekük sikeres legyen, kimondatlanul is azt kommunikálják felé: "Nem hiszem, hogy képes volnál egyedül is elboldogulni". Ez a rendkívül káros, rögzült szemléletmódot erősítő üzenet aláássa a gyerek önbecsülését.

Motivációs elméletét a vállalatirányításra is kiterjesztette. Milyen a szemléletmódja a jó és sikeres vállalatvezetőnek?

A rögzült szemléletű vezetőt mindennél jobban foglalkoztatja saját reputációja. Állandóan bizonyítani igyekszik alkalmasságát, és fenyegetve érzi a magát, ha a cégen belül ambiciózus emberrel találkozik. Fontosabbnak tartja a pillanatnyi, mint a hosszú távú sikert. Ezzel szemben a jó vezető hisz abban, hogy a cégen belül minden ember fejlődőképes, és a szervezet bármely szintjéről érkezhet tudás, ötlet és hozzájárulás. A közelmúltban a Microsoft vezetője bejelentette, hogy a cég jövőjét kifejezetten a fejlődési szemléletre alapozzák. Szerinte a jó vezető feladata, hogy az alkalmazottaiból a legtöbbet hozza ki. A fejlődési szemléletű vezető nem tartja magát tévedhetetlennek. Rossz döntéseit, tévedéseit elismeri, és tanul belőlük. A Szilícium-völgyben ma már kifejezetten ünneplik a kudarcokat, mondván: a tévedés "hozzáadott érték", amely elkerülhetetlen a sikerhez vezető úton.

Az interjú a HVG Extra magazin Man különszámában jelent meg (2015).
Kép: Stanford.univ

# data[].attributes.attachment_link.title
„A fejlődés lehetősége mindenkinek adott" - Interjú Carol C. Dweck pszichológussal

# data[].attributes.attachment_link.description
Hogyan dicsérjük, vagy épp vigasztaljuk gyermekünket úgy, hogy hosszú távon segítsük a boldogulását? Mit üzennek a helikopterszülők? Milyen a vállalati kudarc hozzáadott értékkel? A kulcs a szemléletmódban rejlik. Interjú a stanfordi professzorral. Egy kamasz fiú az apjával barkácsol, és kiborít egy nagy doboz szöget. "De béna vagyok!", mondja bocsánatkérően.

# data[].attributes.body
"Az vagy, amit teszel!"

# data[].attributes.headline
Carol Dweck - A Study on Praise and Mindsets

# data[].attributes.subject
Carol Dweck - A Study on Praise and Mindsets

# data[].attributes.attachment_link.title
Carol Dweck - A Study on Praise and Mindsets

# data[].attributes.body
Miért nem segíti gyermekeink fejlődését, ha készségeiket és intelligenciájukat dicsérjük?

A harsány, karizmatikus vagy a szerény, befelé forduló vezetők sikeresebbek?

Vajon az akaraterőnkön múlik, hogy be tudjuk-e tartani fogadalmainkat?

Nem csupán képességeinktől vagy tehetségünktől, sokkal inkább szemléletmódunktól függ, elérjük-e céljainkat. A megfelelő szemlélettel nemcsak gyerekeinket motiválhatjuk iskolai teljesítményük javítására, de mi is rengeteget fejlődhetünk mind személyes, mind szakmai téren.

Carol S. Dweck, a Stanford Egyetem világszerte ismert pszichológiaprofesszora évtizedekig kutatta a siker titkát. Könyvében számos kutatás segítségével, a legkiválóbb vezetők, sportolók, szülők és tanárok példáin keresztül bebizonyítja, hogy ha fejlődési szemlélettel tekintünk önmagunkra és a világra, az olyan tudásvágyra és kitartásra sarkall bennünket, amelynek köszönhetően az élet minden területén sikeresebbek leszünk.

# data[].attributes.body
Amit ma MÉG nem tudsz, a jövőben képes lehetsz rá. Ehhez tanulás, erőfeszítés szükséges. Ezt nevezzük fejlődési szemléletnek.
A tudományos kutatások biológiai szinten is bizonyították, hogy agyunk képes fejlődni, az idegsejtek közti kapcsolódások száma növekedhet, ha megfelelő mennyiségű és gyakoriságú terhelést biztosítunk számára. Ha teszel érte, napról napra MÉG jobbá válhatsz.
Amikor azt mondod, hogy „Nem tudom!”, azzal magadat korlátozod. Nem tudom, nem vagyok rá képes, nekem ez nem megy. És a kedved is elmegy a tanulástól, a próbálkozástól, hisz folyamatosan az motoszkál benned, hogy kudarcot jelent(het) ez számodra. Ez a rögzült szemléletmód. Ha így fogalmazol, a tanulás lehetőségét is bezárod.
Amikor azt mondod, hogy „Nem tudom!”, az rögzült szemléletmódot jelent, amivel így magadat korlátozod. Fogalmazz úgy, hogy „Még nem tudom!”, és máris a fejlődési szemléletmódod által nyitottá válsz, hogy ha akarod, meg tudod tanulni, képes lehetsz rá.
Azzal, ahogyan megfogalmazod a gondolataidat, meg tudod változtatni a szemléletmódodat! Mi jellemzi a rögzült és a fejlődési szemléletet?
A rögzült szemlélet szerint az intelligencia  adottság, a képességek szintje nem változtatható, még a fejlődési szemlélet a folyamatos változás, fejlődés lehetőségét tekinti irányadónak.
A rögzült szemléletű ember kerüli a kihívásokat a kudarctól való félelme miatt, akadály esetén könnyen feladja, ily módon az erőfeszítést is feleslegesnek tartja. A visszajelzésekkel kapcsolatban nem jellemző rá a nyitottság, figyelmen kívül hagyja a hsznos kritikát is. Mások sikerét fenyegetésként éli meg: jobbak tőle, alulmarad másokkal szemben.
A fejlődési szemléletű ember vágyik arra, hogy tanuljon, tapasztaljon, épen ezért vállalja a kihívásokat, mert ezek a fejlődés lehetőségét hordozzák számára. Képes szembenézni a problémákkal, a kudarcból tanul, további erőfeszsítésre készteti a jobb eredmény érdekében. Nyitott a visszajelzésre, tanul a kritikából, mások sikere számára motiváló, inspiráló.
Tanulj mindennap valami újat, próbálj ki valami olyat,
amit eddig MÉG nem tudtál!
A fejlődés kulcsa: MÉG! Használd a mindennapokban!
forrás: http://blogolj.hu/fejlodesi-szemlelet/

# data[].attributes.body
A HeroiKon konferencia alapfogalma a growth mindset, azaz a termékeny tudat elmélete volt. Erre épült a konferencia brit "meglepetésvendégeinek"előadása is. Rachel Sharp és Jeremy Frith az Anglia és Franciaország között fekvő, 65 ezer lakosú Guernsey szigetéről érkeztek, ahol az említett pszichológiai elméletet próbálják átültetni a gyakorlatba.
Az elmélet szerint a tudati beállítódás jelentős mértékben befolyásolja az adott egyén fejlődését. A rögzített tudattal (fixed mindset) rendelkezők abban hisznek, hogy képességeik egy kőbe vésett, nem átalakítható készletből származnak, így ők folyamatos bizonyítási kényszerben élnek, és az új, ismeretlen feladatoktól megrémülnek. Ezzel szemben a termékeny tudattal rendelkezők azzal a meggyőződéssel élik mindennapjaikat, hogy legalapvetőbb tulajdonságaikat leginkább saját erőfeszítéseik formálják. Így számukra az új feladat nem pánikot, hanem kihívást jelent. Mások sikere sem irigységet szül bennük épp ellenkezőleg - az csak tovább inspirálja őket. Rachel Sharp saját példát hozott: elmondása szerint korábban utált emberek előtt beszélni, ehhez képest most több száz ember előtt adott elő - köszönhetően a growth mindset elmélet gyakorlatba ültetésének.

Egyértelmű, hogy melyik beállítódás a jobb, ám a gyereknevelés és az iskolai oktatás során  a bevett szokás a gyerekek képességeit, nem a befektetett munkájukat értékelni. Ezt kell megváltozatni, - hangsúlyozta a két előadó - ugyanis a rossz ösztönzéssel alaposan lekorlátozhatjuk a gyerekek későbbi képességeit, és fejlődésük ívét. (részlet a cikkből: http://hvg.hu/kultura/20140620_A_magyar_a_legonfejubb_nep__de_ez_a_hasz)

# data[].attributes.attachment_link.title
Why Learning is Quicker Than You Think It Is