# data[].attributes.headline
האחים חמיד וג’מל וסלי, אלבניה (נועה גזל)

# data[].attributes.subject
האחים חמיד וג’מל וסלי, אלבניה (נועה גזל)

# data[].attributes.body
האחים חמיד וג'מל וסלי העניקו מחסה למשפחת יוסף בן-יוסף ומשפחת מנדיל- שתי משפחות יהודיות שהיו פליטים מיוגוסלביה. הם הבריחו אותם לביתם, דאגו להם למחסה, נתנו להם בגדים מקומיים, הטמיעו אותם במקום והעסיקו אותם בחנותם.
כל השכנים ידעו שהם נתנו מחסה ליהודים, ואף היו בכפר משפחות רבות שהחביאו גם יהודים.
הם הסתירו אותם במשך תשעה חודשים, עד לשחרור.
עם משפחת בן יוסף אבדו קשר לאחר שעזבו ליוגוסלביה עוד לפני סיום המלחמה, ומשפחת מנדיל עזבה ליוגוסלביה לאחר המלחמה ועלתה לאחר מכן לישראל.
לפיהם מדוע עשו זאת: "הורינו היו מוסלמים אדוקים והאמינו, כמונו, כי 'כל דפיקה בדלת היא ברכה מאלוהים'. אף פעם לא לקחנו כסף מאורחינו היהודים. כל האנשים הם מאלוהים. הבֶסה קיימת בכל נשמה אלבנית."
(הבסה זהו מעין קוד של כבוד, כחלק מחוקי ההתנהגות האלבניים המסורתיים. הבסה פירושו אורח שנכנס לביתו של אלבני יתקבל בברכה וזכאי להכנסת אורחים והגנה עד עזיבתו את היישוב).
ב- 23 במאי 2004 הוכרו האחים חמיד וסלי וג’מל וסלי כחסידי אומות העולם על-ידי יד ושם.

# data[].attributes.headline
הדר שהרבני-פאול גרונינגר 

# data[].attributes.subject
הדר שהרבני-פאול גרונינגר 

# data[].attributes.body
פאול גרונינגר היה מפקד היה המשטרה בתחנת הגבול באזור סנט גאלן. אחרי סיפוחה של אוסטריה לגרמניה, הגבול של שוויץ היה סגור, באוקטובר 1938 הסכימו שוויץ וגרמניה הנאצית, מצבם של היהודים באוסטריה, הלך וגבר זרם הפליטים היהודים שניסו לחצות בדרך לא-חוקית את הגבול לשוויץ.
גרונינגר החליט להתעלם מההוראות ואפשר ליהודים פליטים לעבור את הגבול. על מנת להסדיר את מעמדם החוקי של הפליטים, זייף את הרישום שלהם כך שבפספורטים שלהם הופיע שהם הגיעו לשוויץ לפני מרץ 1938,

גרונינגר מסר דיווחים כוזבים על מספר הנכנסים ועל מצב הפליטים באזור עליו היה ממונה ואפילו חיפש פליטים שנכנסו בדרך לא חוקית אל שוויץ. הוא היה קונה מכספו מעילי חורף לאלה שלא היה להם כלום, שנאלצו להשאיר את כל רכושם מאחור

גרמנים גילו את מעשיו והגישו תלונה לשוויצרים על מעשיו , והוא פוטר  מתפקידו במשטרה במרץ 1939. זכויותיו נלקחו והוא הובא למשפט באשמה שאפשר ל-3,600 יהודים להיכנס לשוויץ באופן לא חוקי בנוסף על כך שזייף את מסמכי הרישום שלהם. התביעה הוסיפה אישומים נוספים כגון הסתרת פליטים יהודים, סיוע בהפקדת חפצי הערך שלהם
המשפט שלו נמשך מעל לשנתיים (1939-1941) נלקח לו רכושו, בית המשפט הכיר בכך שפעל ממניעים של עזרה לזולת, אך קבע שבתור עובד מדינה היה עליו לציית לחוקים.

על אף הקשיים מעולם לא התחרט על מעשיו למען הפליטים היהודים

ב-21 באפריל 1971, שנה לפני מותו, העניק יד ושם את תואר חסיד אומות העולם לפאול גרונינגר.
https://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/grueninger.html

# data[].attributes.headline
מיפ חיס, אמסטדרם.                     הדר ברלין 

# data[].attributes.subject
מיפ חיס, אמסטדרם.                     הדר ברלין 

# data[].attributes.body
מיפ הייתה המזכירה של אוטו פרנק. כאשר משפחת פרנק התחבאו בעליית הגג, מיפ עזרה להם וסיפקה למסתתרים מזון - דבר שהיה קשה ביותר להשים באותה תקופה.
בנוסף, דאגה להם לספרים, מוצרים וכל דבר אחד שנזקקו לו. מעל הכל - הייתה לה אוזן קשובה לבעיות שלהם.

לאחר פריצת הגרמנים למחבוא, מיפ רבה עם הנאצים במטרה לשחרורם, אך לא היה יכול להיות. היא חזרה למחבוא ומצאה שם את יומנה של אנה פרנק.

אני מתחברת מכיוון שאני קראתי את הספר של אנה פרנק והסיפור של מיפ היה קצת להיכנס "למאחורי הקלעים" של הסיפור ולשמוע מה קרה ואיך רק אבא שלה ניצל.

# data[].attributes.body
אירנה סנדלר נולדה בעיר אוטבוצק הפולנית למשפחה קתולית. אביה היה רופא בעל השקפות סוציאליסטיות, שרוב מטופליו באו מתושביה היהודים של העיירה.

בתחילת המלחמה הצטרפה לפעולות הסיוע ליהודים, בחלוקת מזון, דאגה ליתומים וסיוע כספי לאנשים, שהנאצים החרימו את רכושם.
בשנת 1942 עבדה כמנהלת בכירה בעיריית ורשה, במחלקת הסעד. ועיסוקה העיקרי שם היה בהצלת ילדים יהודים. היא סיכנה את חייה בפעולות חילוץ והצלה בעזרת אנשים שגייסה לעזרה, עסקה בזיוף מסמכים שהקנו ליהודים שמות נוצריים והשיגה אישורי מחלה, שנועדו להרתיע את הנאצים מהתפשטות מחלות מידבקות. יחד עם העוזרת שלה, אירנה נכנסה לגטו בעילה של טיפול בחולים וכך הבריחה לשם כסף, מזון, תרופות ובגדים.

בהמשך התחילה להבריח ילדים מן הגטו למנזרים או אל משפחות נוצריות, באמצעות מסמכים מזויפים שהסדירו להם במחתרת. לחלק מהילדים סיפרו שהוריהם היהודים הם מאמצים.

אירנה סנדלר הקפידה על רישום מדויק של הילדים שהבריחה מן הגטו, כדי שאפשר יהיה לאתרם בסוף המלחמה ולהשיבם למשפחותיהם. את הרשימות הטמינה בכדי זכוכית באדמה בגן ביתה. בסך הכול הצילה בדרך זו כ-2,500 ילדים יהודים.

באוקטובר 1943 אסר אותה הגסטפו ועינה אותה כדי שתמסור את שמות הילדים שהצילה, אך היא לא נשברה. נגזר עליה עונש מוות, יחד עם עוד 39 אסירות, אך היא נחלצה בעזרת שומר, שקיבל שוחד מחבריה למחתרת. לאחר מכן הוכנסה לרשימת אסירים שהוצאו כבר להורג, וחייתה במחתרת.

# data[].attributes.headline
ד"ר אלה וקורט לינגנס - אוסטריה. ד"ר קורט לינגנס ואשתו ד"ר אלה לינגנס היו רופאים שחיו בוינה.בני הזוג לינגנס הסתירו בדירתם אישה יהודיה צעירה בשם אריקה פלדן במשך מספר חודשים של שנת 1941 ו-1942. בני הזוג קיבלו סיוע עבורה גם מחברים זוג נשוי שהיה אחראי על כרטיסי חלוקת המזון, נתנו לבני הזוג לינגנס מספר כרטיסים עבור פלדן. עקרת הבית שלהם נתנה לפלדן את תעודת הזיהוי שלה כאשר לקתה במחלה זיהומית בבטנה ובכך אפשרה לה לקבל החזר מביטוח הבריאות של עקרת הבית על הטיפול הרפואי שקיבלה. פלדן אף עברה ניתוח תחת השם הבדוי.ביתם של בני הזוג לינגנס המשיך לשמש מקום מקלט עבור חבריהם היהודים. חלק מהיהודים שהצליחו להגיע לדירה, ביקשו מבני הזוג לשמור להם על דברי הערך שלהם על מנת שלא ישדדו מהם. אחרים ביקשו מבני הזוג להפעיל את הקשרים שלהם על מנת לסייע להם להימלט מהנאצים. אחד מן ה"קשרים" הללו היה שחקן תיאטרון יהודי בשם רודולף קלינגר שהלשין לגסטאפו וכך גילו על פעילותם של בני הזוג לינגנס. ב13 באוקטובר 1942 נעצרו בני הזוג על ידי הגסטאפו. קורט לינגנס צורף ליחידה צבאית וכשהיה בחזית נפצע באורח אנוש. אלה לינגנס נשלחה לאושוויץ. אלה הוצבה כרופאה של האסירים במחנה והצליחה להציל מספר יהודים מרצח בתאי הגזים. היא נשלחה בצעדת מוות מאושוויץ לדכאו אך הצליחה לשרוד עד סוף המלחמה. קלינגר, המודיע של הגסטאפו נאסר ב1943 לאחר שמפעיליו החליטו שאינו יכול יותר להועיל להם, הוא נשלח לאושוויץ ומת שם. ב3 בינואר 1980 הכיר יד ושם בבני הזוג קורט ואלה לינגנס כחסידי אומות העולם.

# data[].attributes.subject
ד"ר אלה וקורט לינגנס - אוסטריה. ד"ר קורט לינגנס ואשתו ד"ר אלה לינגנס היו רופאים שחיו בוינה.בני הזוג לינגנס הסתירו בדירתם אישה יהודיה צעירה בשם אריקה פלדן במשך מספר חודשים של שנת 1941 ו-1942. בני הזוג קיבלו סיוע עבורה גם מחברים זוג נשוי שהיה אחראי על כרטיסי חלוקת המזון, נתנו לבני הזוג לינגנס מספר כרטיסים עבור פלדן. עקרת הבית שלהם נתנה לפלדן את תעודת הזיהוי שלה כאשר לקתה במחלה זיהומית בבטנה ובכך אפשרה לה לקבל החזר מביטוח הבריאות של עקרת הבית על הטיפול הרפואי שקיבלה. פלדן אף עברה ניתוח תחת השם הבדוי.ביתם של בני הזוג לינגנס המשיך לשמש מקום מקלט עבור חבריהם היהודים. חלק מהיהודים שהצליחו להגיע לדירה, ביקשו מבני הזוג לשמור להם על דברי הערך שלהם על מנת שלא ישדדו מהם. אחרים ביקשו מבני הזוג להפעיל את הקשרים שלהם על מנת לסייע להם להימלט מהנאצים. אחד מן ה"קשרים" הללו היה שחקן תיאטרון יהודי בשם רודולף קלינגר שהלשין לגסטאפו וכך גילו על פעילותם של בני הזוג לינגנס. ב13 באוקטובר 1942 נעצרו בני הזוג על ידי הגסטאפו. קורט לינגנס צורף ליחידה צבאית וכשהיה בחזית נפצע באורח אנוש. אלה לינגנס נשלחה לאושוויץ. אלה הוצבה כרופאה של האסירים במחנה והצליחה להציל מספר יהודים מרצח בתאי הגזים. היא נשלחה בצעדת מוות מאושוויץ לדכאו אך הצליחה לשרוד עד סוף המלחמה. קלינגר, המודיע של הגסטאפו נאסר ב1943 לאחר שמפעיליו החליטו שאינו יכול יותר להועיל להם, הוא נשלח לאושוויץ ומת שם. ב3 בינואר 1980 הכיר יד ושם בבני הזוג קורט ואלה לינגנס כחסידי אומות העולם.

# data[].attributes.body
(אליה טובל)

# data[].attributes.headline
שירל דפנר-״ הנרי כריסטן  תומסן ואשתו אלן מרגרט.״ שוודיה.  

# data[].attributes.subject
שירל דפנר-״ הנרי כריסטן  תומסן ואשתו אלן מרגרט.״ שוודיה.  

# data[].attributes.body
הנרי ואשתו אלן היו פונדקאים כפר סנקרסטן שבצפון זילנד. כ1000 איש ברחו לשוודיה מנקודה זו. בני הזוג היו חברים פעילים והפונדיק היה מקום התכנסות בדרך לשוודיה .
תומסון רכש סירה ועשה בעצמו מספר גיחות לשוודיה. תושבי הכפר תמכו בהצלחתו. במהלך הימים הראשונים למבצע, הודיע תושב פרו-גרמני של הכפר למשטרה הדנית באלסינור שהוא ראה קבוצה של פליטים יהודים עולים על סירה. שוטרים הגיעו עצרו את הפליטים אך לאחר מכן שחררו אותם. תומסן נחקר על ידי הגסטפו, אשר חשד בו שהוא שותף להברחת היהודים אך לא מצא ראיות מוצקות לכך. גם אחר שנחקר הוסיף להיות פעיל מאוד במחתרת. הוא נאסר בשנית באוגוסט 1944 ונשלח למחנה הריכוז נוינגמה שם נספה כעבור 4 חודשים. הוא היה בן 38 במותו. ב-29 באוגוסת 1968 העניק יד ושם את תואר חסידי אומות העולם להנרי כריסטן  תומסן ואשתו אלן מרגרט.

# data[].attributes.body
more_horiz
חסידי אומות העולם
רשמו את שם חסיד אומות העולם ככותרת ואת סיפורו בהמשך. את שמכן בהתחלה.
אווטאר של שולי המר
שולי המר
 +  18
●
17 דקות
האחים חמיד וג’מל וסלי, אלבניה (נועה גזל)
אוואטר אלמוני
אנונימי/ת
יום
האחים חמיד וג’מל וסלי, אלבניה (נועה גזל)
האחים חמיד וג'מל וסלי העניקו מחסה למשפחת יוסף בן-יוסף ומשפחת מנדיל- שתי משפחות יהודיות שהיו פליטים מיוגוסלביה. הם הבריחו אותם לביתם, דאגו להם למחסה, נתנו להם בגדים מקומיים, הטמיעו אותם במקום והעסיקו אותם בחנותם. 
כל השכנים ידעו שהם נתנו מחסה ליהודים, ואף היו בכפר משפחות רבות שהחביאו גם יהודים.
הם הסתירו אותם במשך תשעה חודשים, עד לשחרור.
עם משפחת בן יוסף אבדו קשר לאחר שעזבו ליוגוסלביה עוד לפני סיום המלחמה, ומשפחת מנדיל עזבה ליוגוסלביה לאחר המלחמה ועלתה לאחר מכן לישראל.
לפיהם מדוע עשו זאת: "הורינו היו מוסלמים אדוקים והאמינו, כמונו, כי 'כל דפיקה בדלת היא ברכה מאלוהים'. אף פעם לא לקחנו כסף מאורחינו היהודים. כל האנשים הם מאלוהים. הבֶסה קיימת בכל נשמה אלבנית."
(הבסה זהו מעין קוד של כבוד, כחלק מחוקי ההתנהגות האלבניים המסורתיים. הבסה פירושו אורח שנכנס לביתו של אלבני יתקבל בברכה וזכאי להכנסת אורחים והגנה עד עזיבתו את היישוב). 
ב- 23 במאי 2004 הוכרו האחים חמיד וסלי וג’מל וסלי כחסידי אומות העולם על-ידי יד ושם.

האווטר שלך
הוסף תגובה
הדר שהרבני-פאול גרונינגר
אוואטר אלמוני
אנונימי/ת
יום
הדר שהרבני-פאול גרונינגר 
פאול גרונינגר היה מפקד היה המשטרה בתחנת הגבול באזור סנט גאלן. אחרי סיפוחה של אוסטריה לגרמניה, הגבול של שוויץ היה סגור, באוקטובר 1938 הסכימו שוויץ וגרמניה הנאצית, מצבם של היהודים באוסטריה, הלך וגבר זרם הפליטים היהודים שניסו לחצות בדרך לא-חוקית את הגבול לשוויץ.
גרונינגר החליט להתעלם מההוראות ואפשר ליהודים פליטים לעבור את הגבול. על מנת להסדיר את מעמדם החוקי של הפליטים, זייף את הרישום שלהם כך שבפספורטים שלהם הופיע שהם הגיעו לשוויץ לפני מרץ 1938,
 
גרונינגר מסר דיווחים כוזבים על מספר הנכנסים ועל מצב הפליטים באזור עליו היה ממונה ואפילו חיפש פליטים שנכנסו בדרך לא חוקית אל שוויץ. הוא היה קונה מכספו מעילי חורף לאלה שלא היה להם כלום, שנאלצו להשאיר את כל רכושם מאחור

גרמנים גילו את מעשיו והגישו תלונה לשוויצרים על מעשיו , והוא פוטר  מתפקידו במשטרה במרץ 1939. זכויותיו נלקחו והוא הובא למשפט באשמה שאפשר ל-3,600 יהודים להיכנס לשוויץ באופן לא חוקי בנוסף על כך שזייף את מסמכי הרישום שלהם. התביעה הוסיפה אישומים נוספים כגון הסתרת פליטים יהודים, סיוע בהפקדת חפצי הערך שלהם
המשפט שלו נמשך מעל לשנתיים (1939-1941) נלקח לו רכושו, בית המשפט הכיר בכך שפעל ממניעים של עזרה לזולת, אך קבע שבתור עובד מדינה היה עליו לציית לחוקים.

על אף הקשיים מעולם לא התחרט על מעשיו למען הפליטים היהודים
ב-21 באפריל 1971, שנה לפני מותו, העניק יד ושם את תואר חסיד אומות העולם לפאול גרונינגר.

האווטר שלך
הוסף תגובה
הדר סמדג'ה
אוואטר אלמוני
אנונימי/ת
17 דקות
הדר סמדג'ה 
אירנה סנדלר נולדה בעיר אוטבוצק הפולנית למשפחה קתולית. אביה היה רופא בעל השקפות סוציאליסטיות, שרוב מטופליו באו מתושביה היהודים של העיירה.
 
 בתחילת המלחמה הצטרפה לפעולות הסיוע ליהודים, בחלוקת מזון, דאגה ליתומים וסיוע כספי לאנשים, שהנאצים החרימו את רכושם.
 בשנת 1942 עבדה כמנהלת בכירה בעיריית ורשה, במחלקת הסעד. ועיסוקה העיקרי שם היה בהצלת ילדים יהודים. היא סיכנה את חייה בפעולות חילוץ והצלה בעזרת אנשים שגייסה לעזרה, עסקה בזיוף מסמכים שהקנו ליהודים שמות נוצריים והשיגה אישורי מחלה, שנועדו להרתיע את הנאצים מהתפשטות מחלות מידבקות. יחד עם העוזרת שלה, אירנה נכנסה לגטו בעילה של טיפול בחולים וכך הבריחה לשם כסף, מזון, תרופות ובגדים.
 
 בהמשך התחילה להבריח ילדים מן הגטו למנזרים או אל משפחות נוצריות, באמצעות מסמכים מזויפים שהסדירו להם במחתרת. לחלק מהילדים סיפרו שהוריהם היהודים הם מאמצים.
 
 אירנה סנדלר הקפידה על רישום מדויק של הילדים שהבריחה מן הגטו, כדי שאפשר יהיה לאתרם בסוף המלחמה ולהשיבם למשפחותיהם. את הרשימות הטמינה בכדי זכוכית באדמה בגן ביתה. בסך הכול הצילה בדרך זו כ-2,500 ילדים יהודים.
 
 באוקטובר 1943 אסר אותה הגסטפו ועינה אותה כדי שתמסור את שמות הילדים שהצילה, אך היא לא נשברה. נגזר עליה עונש מוות, יחד עם עוד 39 אסירות, אך היא נחלצה בעזרת שומר, שקיבל שוחד מחבריה למחתרת. לאחר מכן הוכנסה לרשימת אסירים שהוצאו כבר להורג, וחייתה במחתרת.

# data[].attributes.headline
בסד מגישה- תמר ה

# data[].attributes.body
בסד
מגישה- תמר הבר

חסידת אומות עולם-אלה לינגנס

היא ובעלה היו רופאים בוינה בסוף שנות ה30, בעלה לא הורשה ללמוד באוניבריסיטאות של גרמניה בגלל פעולתו האנטי פשיסטית.
וכאשר הנאצים סיפחו את אוסטריה, אלה החלה לעזור ליהודים, בעיקר לסטודנטים שהכירה בלימודיה. בזמן מאורעות ליל הבדולח, היא הסתירה עשרה יהודים בחדרה!
בני הזוג לינגנס הסתירו בדירתם אישה יהודיה צעירה בשם אריקה פלדן במשך מספר חודשים של שנת 1941 ו-1942. בני הזוג קיבלו סיוע עבורה גם מחברים: זוג נשוי שהיה אחראי על כרטיסי חלוקת המזון, נתנו לבני הזוג לינגנס מספר כרטיסים עבור פלדן. עקרת הבית שלהם נתנה לפלדן את תעודת הזיהוי שלה כאשר לקתה במחלה זיהומית בבטנה ובכך אפשרה לה לקבל החזר מביטוח הבריאות של עקרת הבית על הטיפול הרפואי שקיבלה. פלדן אף עברה ניתוח תחת השם הבדוי.

ביתם של בני הזוג לינגנס המשיך לשמש מקום מקלט עבור חבריהם היהודים. חלק מהיהודים שהצליחו להגיע לדירה, ביקשו מבני הזוג לשמור להם על דברי הערך שלהם על מנת שלא ישדדו מהם. אחרים ביקשו מבני הזוג להפעיל את הקשרים שלהם על מנת לסייע להם להימלט מהנאצים.
ב-13 באוקטובר 1942 נעצרו בני הזוג לינגנס והברון פון מוטסיצ'קי על ידי הגסטאפו. קורט לינגנס צורף ליחידה צבאית שאנשיה נשלחו לחזית הרוסית בתור עונש על פשעים שונים. כשהיה בחזית נפצע באורח אנוש. אלה לינגנס נשלחה לאושוויץ והוצבה כרופאה של האסירים במחנה והצליחה להציל מספר יהודים מרצח בתאי הגזים.                                היא נשלחה בצעדת מוות מאושוויץ לדכאו אך הצליחה לשרוד עד סוף המלחמה.

הנה ציטוט של אלה שמראה למה היא עשתה את זה למרות הסכנה האישית שלה.
"אם הייתי נכשלת, כלומר מאפשרת את המוות של האדם שיכולתי אולי להציל, רק מפני שאני עצמי הייתי בסכנה, הייתי מבצעת את אותה השגיאה שביצע כל העם הגרמני. האנשים שהורו על ביצוע הפשעים הנוראים הללו וביצעו אותם לא היו רבים, אך רבים לאין שיעור אפשרו להם להתבצע מפני שלא היה להם האומץ למנוע אותם"
ואני ממש מסכימה איתה כי לעמוד מהצד זה גרוע כמעט כמו לעשות את הדבר הנורא בעצמם.
ואני מאחלת לעצמי ולכולם ללמוד ממנו מה זה אומץ לב ונתינה אמיתית!

# data[].attributes.headline
הנסיכה אליס-יוון

# data[].attributes.subject
הנסיכה אליס-יוון

# data[].attributes.body
הודיה ואזאנה
אליס או בשמה המלא הנסיכה ויקטוריה אמו של הנסיך פיליף דוכס אדינבורו בעלה של אליזבת השנייה
וביתם של הנסיך לואיס מבטנברג והנסיכה ויקטוריה מהסה (המלכה ויקטוריה )הנסיכה הייתה קשורה בקרבה משפחתית עם רוב משפחות המלוכה באירופה היא נולדה חירשת ועד גיל שמונה כבר ידעה לקרוא שפתיים באופן שוטף עד שהגיעה לאתונה לאחר נישואים לנסיך היווני אנדרו מיוון בשנת 1903 ולהם ארבע בנות ובן במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה אליס צריכה להתמודד עם העובדה שבנותיה היו בצד הגרמני בעוד שבנה שירת בצי הבריטי היא עבדה עבור הצלב האדום השוודי והשווייצרי למרות שהנאצים הניחו שהיא "בצד שלהם" אליס התבטאה לא פעם נגד הנוכחות הגרמנית ביוון  אליס הסתירה במשך תקופה ארוכה אלמנה יהודייה בשם רחל כהן יחד עם שניים מחמשת ילדיה כדי שהם לא יגורשו מיוון יחד עם עשרות אלפי יהודים מקומיים למחנות ההשמדה של הנאצים
ב-5 בדצמבר 1969 נפטרה אליס בארמון בקינגהאם ולפי בקשתה היא קבורה כיום בירושלים, בכנסיית מריה מגדלנה שבהר הזיתים

מקור:

# data[].attributes.attachment_link.description
הצלה בארמון המלוכההנסיכה אליס (Alice) נולדה בארמון וינדזור באנגליה ב-1885. שמה המלא היה הנסיכה ויקטוריה אליס אליזבת ג'וליה מרי. הוריה היו הנסיך לואיס מבטנברג והנסיכה ויקטוריה מהסה (Hesse), נכדתה של המלכה ויקטוריה.

# data[].attributes.headline
הודיה זוארץ ארישטידש דה סוזה מנדש - צרפת - 1885-1954פעל בצרפת והיה דיפלומט פורטוגזי, קונסול של ארצו בעיר בורדו. כשגרמניה הנאצית פלשה לצרפת אלפי יהודים ברחו לעיר הזו בשביל לנסות לעבור את הגבול ולהגיע לספרד לפני שיהיה כיבוש מוחלט. הורדן סלזר- שליט פורטוגל נקט במדיניות ניטרלית אבל הוא נתן הוראה לא להנפיק אשרות ל-"לזרים שנתינותם אינה מוגדרת או שנויה במחלוקת, לחסרי נתינות וליהודים שגורשו מארצות מוצאם".סנדה מנדש ניסה לפעול על פי הנהלים שקבע שליטו והעביר את כל הבקשות לאשרה לליסבון (ששם בחנו ואת ההצעות וממש בקושי אישרו אותן) למעשה הרוב הגדול של בקשות האשרה שהעביר לשם לא זכו למענה אז הוא החליט לפעול נגד הקביעה של שליטו והתחיל בעצמו לחתום על דרכונים של אלפי יהודים באשרות מעבר פורטוגליות. אחרי שהעיר בורדו הופצצה הוא עזב את משפחתו ונדד עם הפליטים לעיר באיון שם המשיך להנפיק אשרות למרות שקיבל הוראה מפורשת לעצור והוא המשיך לפעול, למעשה הוא הנפיק כ30 אלף אשרות ליהודים, כל משפחתו סבלה מכיוון שהממשל הפורטוגלי התנקם בו, הרב קונגר שאל אותו מדוע הוא עוזר ליהודים למרות כל הסבל שהוא עובר בגלל הממשל הפורטוגלי והוא אמר "אם מיליוני יהודים יכולים לסבול בגלל קתולי אחד (היטלר), אז קתולי אחד (הוא) יכול לסבול בגלל מיליוני יהודים"

# data[].attributes.subject
הודיה זוארץ ארישטידש דה סוזה מנדש - צרפת - 1885-1954פעל בצרפת והיה דיפלומט פורטוגזי, קונסול של ארצו בעיר בורדו. כשגרמניה הנאצית פלשה לצרפת אלפי יהודים ברחו לעיר הזו בשביל לנסות לעבור את הגבול ולהגיע לספרד לפני שיהיה כיבוש מוחלט. הורדן סלזר- שליט פורטוגל נקט במדיניות ניטרלית אבל הוא נתן הוראה לא להנפיק אשרות ל-"לזרים שנתינותם אינה מוגדרת או שנויה במחלוקת, לחסרי נתינות וליהודים שגורשו מארצות מוצאם".סנדה מנדש ניסה לפעול על פי הנהלים שקבע שליטו והעביר את כל הבקשות לאשרה לליסבון (ששם בחנו ואת ההצעות וממש בקושי אישרו אותן) למעשה הרוב הגדול של בקשות האשרה שהעביר לשם לא זכו למענה אז הוא החליט לפעול נגד הקביעה של שליטו והתחיל בעצמו לחתום על דרכונים של אלפי יהודים באשרות מעבר פורטוגליות. אחרי שהעיר בורדו הופצצה הוא עזב את משפחתו ונדד עם הפליטים לעיר באיון שם המשיך להנפיק אשרות למרות שקיבל הוראה מפורשת לעצור והוא המשיך לפעול, למעשה הוא הנפיק כ30 אלף אשרות ליהודים, כל משפחתו סבלה מכיוון שהממשל הפורטוגלי התנקם בו, הרב קונגר שאל אותו מדוע הוא עוזר ליהודים למרות כל הסבל שהוא עובר בגלל הממשל הפורטוגלי והוא אמר "אם מיליוני יהודים יכולים לסבול בגלל קתולי אחד (היטלר), אז קתולי אחד (הוא) יכול לסבול בגלל מיליוני יהודים"

# data[].attributes.headline
לורנצו פרונה- אושוויץ. (שיר בן צור)

# data[].attributes.subject
לורנצו פרונה- אושוויץ. (שיר בן צור)

# data[].attributes.body
לורנצו פרונה נולד בשנת 1904 באיטליה והציל את הסופר פרימו לוי בזמן ששניהם שהו ביחד במחנה העבודה-השמדה אושוויץ.

כאשר פרימו לוי נשלח לאושוויץ, הוא נשלח לעבודות פרך בכפייה במפעל ומאחר שהיה כימאי נתנו לו לעבוד ביצירת גומי סינתטי, בעת עבודתו במפעל פגש את לורנצו, שהיה מצוות בנאים איטלקי שהיה אחראי שם על בנייה.

כאשר הם שמעו אחד את השני מדברים בניב מקומי והבינו שהם מאותו האזור באיטליה, לורנצו החליט לעזור להציל אותו וסיפק עבורו אוכל מתוך קצבת המזון שלו, נתן לו סט עטוי טלאים שילבש מתחת למדי האסירים על מנת שלא יהיה לו קר, שלח גלויות למשפחתו והודיע להם שהוא בחיים, ובזכות עזרתו של לורנצו משפחתו הצליחה לספק לו סל עם מצרכים רבים. (מזון, שוקולד, עוגיות, אבקת חלב ועוד)

פרונה הציל את חייו של פרימו לוי ולא הסכים לקבל שום תמורה על מעשיו.

הסיבה שבחרתי בלורנצו היא בגלל קטע זה מעדותו של פרימו לוי:

״... מדוע ניצלתי דווקא אני, מתוך אלפי בני אדם אחרים - אני סבור שבראש ובראשונה בזכות לורנצו היה הדבר. ולאו דווקא בגלל עזרתו החומרית. הרבה יותר משום שביחסו אלי ובמעשיו, בהתנהגותו הפשוטה ובטוב לבו, הזכיר לי מדי יום שעדיין קיים עולם אנושי וצודק מעברה השני של גדר התיל. שמחוץ למחנה יש אנשים בעלי לב ויש ערכים טהורים. שלא הכל מושחת ואכזרי. שקיים עולם שהשנאה והפחד זרים בו. אמנם כל אלה מעורפלים ברגע זה, רחוקים ולא מובנים, אבל כדאי להתאמץ לשרוד כדי לשוב לחיקם.
... לורנצו היה אדם. אנושיותו היתה טהורה ולא מושחתת, הוא עמד מחוץ לעולם זה שכולו רוע.
הודות ללורנצו לא שכחתי שאף אני עצמי אדם. ״

מקור: https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-auschwitz/perrone.asp

# data[].attributes.headline
המטרופולין כריסוסטומוס, ולוקאס קררי (יוון)

# data[].attributes.subject
המטרופולין כריסוסטומוס, ולוקאס קררי (יוון)

# data[].attributes.body
(דורוני)
כשהגרמנים הגיעו לאי היווני זקינתוס וביקשו מראש העיר "לוקאס קררי" ומהכומר "המטרופולין כריסוסטומוס"
למסור את רשימת השמות של כל היהודים בעיירה תחילה הם ניסו לדבר עם הגרמנים שיניחו להם.

כשראו שזה לא יקרה הם שרפו את רשמות היהודים והכומר כריסוסטומוס מסר לגרמנים רשימה שבה היה רק את השם שלו.

בנוסף ראש העיר והכומר אמרו ליהודים לברוח ליערות וכל אנשי העיירה דאגו להביא להם אוכל

"לקחתי על עצמי את השליחות. דיברתי עם האל וגמלה החלטה לבי להציל כמה שיותר נשמות יהודיות."

המטרופוליט כריסוסטומוס, ראש העיר לוקאס קררי  | www.yadvashem.org

# data[].attributes.headline
אוסקר שינדלר- פולין וצ'כוסלובקיה

# data[].attributes.subject
אוסקר שינדלר- פולין וצ'כוסלובקיה

# data[].attributes.body
בסוף 1939 שינדלר הגיע לפולין ושם הקים שינדלר מפעל והעסיק בו בעיקר עובדים יהודים, וכך הגן עליהם מגירושים. שינדלר ניצל את המעמד של המפעל שלו כמפעל חיוני למאמץ המלחמתי, סיווג שאפשר לו לקבל חוזים עם הצבא לאספקת ציוד ולגייס עוד ועוד יהודים מן הגטו שהיה תחת שליטת האס-אס כדי שיוכל לייצר ולעמוד בהתחייבויות החוזיות שלו. כאשר הייתה סכנת הגירוש על היהודים הצליח לקבל עבורם פטור בטענה שאם ישולחו יפגע הייצור למפעל והספקת הצבא תיפגם. בסך הכל הצליח שינדלר להציל כ1200 יהודים.
-תמר אשל

# data[].attributes.headline
ז'אן פיליפ, יליד 1905. הילה זוהר:  ז'אן שירת במספר תפקידים בצבא ובמשטרה הצרפתית. זמן קצר לאחר שממשלת וישי חתמה על הסכם שביתת נשק עם גרמניה בקיץ 1940, הצטרף פיליפ אל המחתרת והיה לאחד ממנהיגיה של תנועת אליאנס. בסוף 1942, הוא מונה למפקד המשטרה ברובע השביעי של טולוז, בירת מחוז הוט גרון שבצרפת. הוא ניצל את סמכותו לטובה בכך שמנע את מעצרם של לוחמי מחתרת רבים והנפיק מסמכים מזויפים עבור אותם יהודים נרדפים- שיוכלו להינצל מהנאצים. לוסיין דוד פיימן, חבר מחתרת יהודית בשם "השישי" העיד לאחר המלחמה שמפקד המשטרה-ז'אן פיליפ סייע לו להשיג מסמכים מזויפים עם חותמות משטרה אותנטיות בעבור צעירים יהודים אשר "השישי" הבריחו לשוויץ או החביאו במקומות מסתור שונים ברחבי צרפת. ע"מ להציל את חייהם.                                   בינואר 1943, פיליפ קיבל הוראה להעביר לגרמנים רשימה של כל היהודים שבתחום שיפוטו. הוא סירב בתוקף ושלח מכתב התפטרות בו גינה וביקר בחריפות את שיתוף הפעולה של ממשלת וישי עם הגרמנים.  ז'אן עשה את כל המעשים האלו למרות הותק של במשטר כיוון שהוא טוען שהוא לא יכול לשרת משטר אשר אינו מייצג בעיניו את הרעיונות והערכים של צרפת, להם נשבע אמונים. שלהם האמין ע לא מזמן. פיליפ הדגיש כי היהודים זכאים לחיים לא פחות מאשר שאר האזרחים וכי מי שמוסר אותם ליד רוצחיהם ומביא אותם לכדי מוות אכזרי- הוא בוגד, כולל מושל וישי בכבודו ובעצמו - המרשל פטן. באותו יום שלח מכתב נוסף למפקד המחוז ובו כתב: "אני נאמן מכדי לבגוד, אייני יכול עוד להבטיח לך את נאמנותי... בתור מפקד משטרה אחראי בוודאי תאשים אותי ותתכחש לי, אך בטוחני שהחייל שבך יבין אותי." הוא נאמן מכדי לבגוד באותם ערכים להם נשבע אמונים, האמון שלו בצרפת ובמשטר שלה נשבר ואיננו כבר. הוא עדיין מצפה שהמפקד המחוזי יבין את מעשיו ואת הסיבה שלכן עשה אותם, בזכות האנושיות שאמורה להיות טמונה בו.

# data[].attributes.subject
ז'אן פיליפ, יליד 1905. הילה זוהר:  ז'אן שירת במספר תפקידים בצבא ובמשטרה הצרפתית. זמן קצר לאחר שממשלת וישי חתמה על הסכם שביתת נשק עם גרמניה בקיץ 1940, הצטרף פיליפ אל המחתרת והיה לאחד ממנהיגיה של תנועת אליאנס. בסוף 1942, הוא מונה למפקד המשטרה ברובע השביעי של טולוז, בירת מחוז הוט גרון שבצרפת. הוא ניצל את סמכותו לטובה בכך שמנע את מעצרם של לוחמי מחתרת רבים והנפיק מסמכים מזויפים עבור אותם יהודים נרדפים- שיוכלו להינצל מהנאצים. לוסיין דוד פיימן, חבר מחתרת יהודית בשם "השישי" העיד לאחר המלחמה שמפקד המשטרה-ז'אן פיליפ סייע לו להשיג מסמכים מזויפים עם חותמות משטרה אותנטיות בעבור צעירים יהודים אשר "השישי" הבריחו לשוויץ או החביאו במקומות מסתור שונים ברחבי צרפת. ע"מ להציל את חייהם.                                   בינואר 1943, פיליפ קיבל הוראה להעביר לגרמנים רשימה של כל היהודים שבתחום שיפוטו. הוא סירב בתוקף ושלח מכתב התפטרות בו גינה וביקר בחריפות את שיתוף הפעולה של ממשלת וישי עם הגרמנים.  ז'אן עשה את כל המעשים האלו למרות הותק של במשטר כיוון שהוא טוען שהוא לא יכול לשרת משטר אשר אינו מייצג בעיניו את הרעיונות והערכים של צרפת, להם נשבע אמונים. שלהם האמין ע לא מזמן. פיליפ הדגיש כי היהודים זכאים לחיים לא פחות מאשר שאר האזרחים וכי מי שמוסר אותם ליד רוצחיהם ומביא אותם לכדי מוות אכזרי- הוא בוגד, כולל מושל וישי בכבודו ובעצמו - המרשל פטן. באותו יום שלח מכתב נוסף למפקד המחוז ובו כתב: "אני נאמן מכדי לבגוד, אייני יכול עוד להבטיח לך את נאמנותי... בתור מפקד משטרה אחראי בוודאי תאשים אותי ותתכחש לי, אך בטוחני שהחייל שבך יבין אותי." הוא נאמן מכדי לבגוד באותם ערכים להם נשבע אמונים, האמון שלו בצרפת ובמשטר שלה נשבר ואיננו כבר. הוא עדיין מצפה שהמפקד המחוזי יבין את מעשיו ואת הסיבה שלכן עשה אותם, בזכות האנושיות שאמורה להיות טמונה בו.

# data[].attributes.body
ז'אן פיליפ  | www.yadvashem.org

# data[].attributes.headline
דניאל טרוקמה- הדר דהרי 

# data[].attributes.subject
דניאל טרוקמה- הדר דהרי 

# data[].attributes.body
דניאל טרוקמה, בנו של האב אנדרה טרוקמה היה מנהל גוי של בית ספר יהודי. כאביו ניחן גם הוא באהבת אנוש והוא סירב לעזוב את תלמידיו. תחת איומי מכונות ירייה, נלקח על יד הגרמנים יחד עם 18 מתלמידיו למעצר בעיר מולין. בעת מאסרו המשיך טרוקמה להפגין אומץ ונחישות ועודד את רוחם של תלמידיו. טרוקמה נלקח לחקירה במטה הגסטאפו במולין וכשהואשם בכך שהגן על ילד יהודי בן 16, ענה שהוא בסך הכול הגן על חסר ישע. באוגוסט 1943 נשלח טרוקמה למחנה המעצר קומפיין משם גורש למחנה דורה ומשם למיידנק, באפריל 1944 נרצח טרוקמה בתא הגזים במיידנק. הוא היה בן 34 בלבד.

ב-18 במרץ 1976, הכיר "יד ושם" בדניאל טרוקמה בתור "חסיד אומות עולם".

# data[].attributes.headline
גרהרד קורצבך- בוכניה, פולין

# data[].attributes.subject
גרהרד קורצבך- בוכניה, פולין

# data[].attributes.body
תהילה מזרחי)
רב סמל ראשון קורצבך היה חייל בצבא הנאצי. ב1941 הוא מונה למפקד של מפעל לשיפוץ של כלי רכב צבאיים. באותו מפעל הועסקו בכפייה מאות מתושבי הגטו.
לפי העדות של רומק מרבר ניצול שואה שחי בבריטניה. הוא ועוד 200 יהודים נוספים נשלחו לעבוד במפעל שניהל קורצבך. ב23 באוגוסט 1942 ביום האקציה הגדולה בגטו נאמר לרומק ולשאר היהודים שעליהם להישאר ולעבוד בלילה. למחרת כשחזרו למחנה ההשמדה הבינו שמי שלא הוסתר במפעל באותו הלילה נשלח לבלז'ץ למחנה ההשמדה. זה היה גם גורלן של אימו ואחותו של רומק.
קורצבך הציל יהודים רבים מאקציות וגירוש ואפילו הבריח אחדים למקומות מסתור.
קורצבך נעלם במארס 1943 הועבר פיתאומית ליחידה אחרת, אות החיים האחרון ממנו התקבל מרומניה 1944 במכתב למשפחתו. ב1945 הוא מת במחנה שבויים של הצבא האדום ויש השערות שנשלח לחזית כנקמה על כך שהציל יהודים.

# data[].attributes.headline
יאנוש קורצ'אק- מגישה: שירה ישרים. חסיד אומות העולם שבחרתי הוא יאנוש קורצ'אק. יאנוש היה רופא סופר ומחנך. הוא נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיר ורשה שבפולין. הוא למד רפואה באוניברסיטה בוורשה ושם במהלך לימודיו הוא פגש את הילדים במחלקות בית החולים שעבד והכיר בבעיותיהם ובמצוקותיהם. בעקבות כך יאנוש הקים בית יתומים. אחד ליהודיים ואת לפולנים. יאנוש האמין בשיטתו החינוכית שפיתח, שמתרכזת באהבה כלפיי הילד, בכבוד לו ובזכויות שמגיעות לו בתור ילד. בתי היתומים שיאנוש הקים התבוססו על שלטון עצמי של הילדים ועל שווין בין התלמידים. לאחר תקופה שהשואה הייתה באוויר הנאצים הורו על יאנוש לשלוח את היתומים למחנה המוות בטרבלינקה. הנאצים הציעו ליאנוש לעזוב את היתומים ולהנצלמ אך יאנוש סירב. ב1942 יאנוש והיתומים צעדו מגטו ורשה אל הרכבת שתיקח אותם אל מחנה המוות. בראש הקבוצה הלך יאנוש והילדים אחריו. מעיד על כמה עוצמה היה ביאנוש. איזה מסירות נפש הייתה לו. איזה מחיר כבד שילם על הצלת היהודים. יאנוש שילם מחיר כבד, שילם על חייו למרות שיכל להינצל.חסיד אומות העולם שבחרתי הוא יאנוש קורצאק.יאנוש היה רופא סופר ומחנך. הוא נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיר ורשה שבפולין. הוא למד רפואה באוניברסיטה בורשה ושם במהלך לימודיו הוא פגש את הילדים במחלקות בית החולים שעבד והכיר בבעיותיהם ובמצוקותיהם. בעקבות כך יאנוש הקים בית יתומים. אחד ליהודיים ואת לפולנים.יאנוש האמין בשיטתו החינוכית שפיתח, שמתרכזת באהבה כלפיי הילד, בכבוד לו ובזכויות שמגיעות לו בתור ילד. בתי היתומים שיאנוש הקים התבוססו על שלטון עצמי של הילדים ועל שווין בין התלמידים.לאחר תקופה שהשואה הייתה באוויר הנאצים הורו על יאנוש לשלוח את היתומים למחנה המוות בטרבלינקה. הנאצים הציעו ליאנוש לעזוב את היתומים ולהנצלמ אך יאנוש סירב. ב1942 יאנוש והיתומים צעדו מגטו ורשה אל הרכבת שתיקח אותם אל מחנה המוות. בראש הקבוצה הלך יאנוש והילדים אחריו. מעיד על כמה עוצמה היה ביאנוש. איזה מסירות נפש הייתה לו. איזה מחיר כבד שילם על הצלת היהודים. יאנוש שילם מחיר כבד, שילם על חייו למרות שיכל להינצל.

# data[].attributes.subject
יאנוש קורצ'אק- מגישה: שירה ישרים. חסיד אומות העולם שבחרתי הוא יאנוש קורצ'אק. יאנוש היה רופא סופר ומחנך. הוא נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיר ורשה שבפולין. הוא למד רפואה באוניברסיטה בוורשה ושם במהלך לימודיו הוא פגש את הילדים במחלקות בית החולים שעבד והכיר בבעיותיהם ובמצוקותיהם. בעקבות כך יאנוש הקים בית יתומים. אחד ליהודיים ואת לפולנים. יאנוש האמין בשיטתו החינוכית שפיתח, שמתרכזת באהבה כלפיי הילד, בכבוד לו ובזכויות שמגיעות לו בתור ילד. בתי היתומים שיאנוש הקים התבוססו על שלטון עצמי של הילדים ועל שווין בין התלמידים. לאחר תקופה שהשואה הייתה באוויר הנאצים הורו על יאנוש לשלוח את היתומים למחנה המוות בטרבלינקה. הנאצים הציעו ליאנוש לעזוב את היתומים ולהנצלמ אך יאנוש סירב. ב1942 יאנוש והיתומים צעדו מגטו ורשה אל הרכבת שתיקח אותם אל מחנה המוות. בראש הקבוצה הלך יאנוש והילדים אחריו. מעיד על כמה עוצמה היה ביאנוש. איזה מסירות נפש הייתה לו. איזה מחיר כבד שילם על הצלת היהודים. יאנוש שילם מחיר כבד, שילם על חייו למרות שיכל להינצל.חסיד אומות העולם שבחרתי הוא יאנוש קורצאק.יאנוש היה רופא סופר ומחנך. הוא נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיר ורשה שבפולין. הוא למד רפואה באוניברסיטה בורשה ושם במהלך לימודיו הוא פגש את הילדים במחלקות בית החולים שעבד והכיר בבעיותיהם ובמצוקותיהם. בעקבות כך יאנוש הקים בית יתומים. אחד ליהודיים ואת לפולנים.יאנוש האמין בשיטתו החינוכית שפיתח, שמתרכזת באהבה כלפיי הילד, בכבוד לו ובזכויות שמגיעות לו בתור ילד. בתי היתומים שיאנוש הקים התבוססו על שלטון עצמי של הילדים ועל שווין בין התלמידים.לאחר תקופה שהשואה הייתה באוויר הנאצים הורו על יאנוש לשלוח את היתומים למחנה המוות בטרבלינקה. הנאצים הציעו ליאנוש לעזוב את היתומים ולהנצלמ אך יאנוש סירב. ב1942 יאנוש והיתומים צעדו מגטו ורשה אל הרכבת שתיקח אותם אל מחנה המוות. בראש הקבוצה הלך יאנוש והילדים אחריו. מעיד על כמה עוצמה היה ביאנוש. איזה מסירות נפש הייתה לו. איזה מחיר כבד שילם על הצלת היהודים. יאנוש שילם מחיר כבד, שילם על חייו למרות שיכל להינצל.

# data[].attributes.headline
ראול ולנברג- בודפשט, הונגריה

# data[].attributes.subject
ראול ולנברג- בודפשט, הונגריה

# data[].attributes.body
(שילת טלקר)
ביולי 1944, נשלח ולנברג מטעם משרד החוץ השוודי לבודפשט כדי לעזור בהצלת היהודים שנשארו בבודפשט. ולנברג היה ראש המחלקה שהוציאה דרכונים שוודים ליהודים הונגרים בעלי קשרי משפחה או מסחר עם נתינים שוודים.                               ולנברג הוציא  אלפי 'דרכוני חסות'. התברר שלרוב כיבדו השלטונות ההונגריים והגרמנים את חתימות צירות שבדיה, וכך ניתן היה להגן ב'תעודות החסות' על יהודים רבים. אך ולנברג לא הסתפק רק במתן אישורים במשרדו. כאשר אירגן אייכמן את צעדות המות של אלפי יהודים הונגרים, רדף ולנברג במכונית אחרי השיירות והצליח להוציא מאות בעלי דרכונים ואחרים ולהחזירם לעיר. הופעתו הבטוחה והנמרצת אפשרה לו להוציא אנשים אפילו בתחנת הרכבת שממנה עמדו להישלח לאושוויץ, ומפלוגות שרות העבודה שלהן גוייסו.

אולם ליהודי בודפשט ארבה סכנה גם מצד אנשי 'צלב החץ'. לפיכך הקים ולנברג מעונות מיוחדים ובהם רוכזו 15,000 נפש. בפעולה זאת שיתפו איתו פעולה דיפלומטים גם מנציגויות אחרות. ב-31 בתים שהיו הנתונים לחסות שבדיה הוקם 'הגטו הבין-לאומי', בנפרד מן הגטו המרכזי של בודפשט.

שני הגטאות נמצאו בחלק העיר פשט שהיה הראשון שכבשו הסובייטים. הסובייטים התייחסו לנציגות שבדיה בחשדנות והאשימו את עובדיה בפעולות ריגול לטובת הגרמנים. גם מספרן הרב של תעודות שוודיות שבידי היהודים לא נראה להם. ולנברג חשב כנראה שחסינותו הדיפלומטית תגן עליו, מה עוד שצירות שבדיה היא שייצגה את ברית-המועצות כלפי הגרמנים. לכן הסכים לצאת אל מפקדת הסובייטים. ב-17 בינואר 1945 חזר ולנברג לבודפשט בליווי חיילים סובייטים, והעיר שאיננו יודע אם הוא אורח הסובייטים או אסירם ומאז נעלמו עקבותיו.

ב-26 בנובמבר 1963 הוכר ראול וולנברג בידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

# data[].attributes.headline
פאול גרונינגר - שוויץ.

# data[].attributes.subject
פאול גרונינגר - שוויץ.

# data[].attributes.body
מעיין נחום. 23.12.2020
פאול גרונינגר היה מפקד משטרה בתחנת הגבול סנט גאלן בגבול שוויץ אוסטריה.
פאול היה צריך לגרש את הפליטים היהודים חזרה לארצם בהן השלטונות נקטו במדיניות מוצהרת של טרור אנטישמי
פאול החליט להתעלם מההוראות ולאפשר לפליטים לברוח לשוויץ, בנוסף הוא ניסה להסדיר את מעמדם החוקי של הפליטים וזייף את הרישום שלהם כך שבפספורטים שלהם הופיע שהם הגיעו לשוויץ לפני מרץ 1938, המועד בו החלו ההגבלות על כניסה למדינה, הוא מסר דיווחים לא נכונים על כניסת הפליטים לאזור עליו היה ממונה והוא סיכל נסיונות איתור פליטים, נוסף לכך הוא שילם מכיסו לקנות בגדים חמים עבור פליטים חסרי כל שהיו צריכים להשאיר הכל מאחור.

הזיוף אפשר לפליטים לקבל יחס של שוהים חוקיים וכך יכלו לזכות לסיוע מארגונים יהודים ולקבל כל מיני אישורי שהייה או רישיון מעבר למדינות אחרות.

לבסוף הוא נתפס והועלה למשפט ושוחרר מתפקידו במשטרה, זכויותיו הושעו והוא נקנס על כך שאפשר ל3600 יהודים להיכנס לשוויץ וזייף מסמכים, התביעה הוסיפה עוד אישומים -- הסתרת פליטים יהודים וכו..

משפטו נמשך למעלה משנתיים וביהמש מצא אותו אשם בחריגה מסמכות והפרת אמונים.

ביהמש הכיר בכך שפעל ממניעים של עזרה לזולת אך קבע שבתור עובד מדינה היה עליו לציית לחוקים.

הוא חיי את כל שארית חייו בלי כלום , בלי כסף ובדוחק ובכל זאת לא התחרט על מעשיו ושעזר והציל פליטים יהודים.

פאול גרונינגר | www.yadvashem.org

# data[].attributes.headline
אנונימי/ת 9 דקות

# data[].attributes.body
אנונימי/ת 9 דקות

# data[].attributes.headline
לודוויג ורל    

# data[].attributes.subject
לודוויג ורל    

# data[].attributes.body
(רננה חסון )
שהה 11 שנים בתור אסיר פוליטי במחנות ריכוז נאציים נעצר לראשונה ב1934 לאחר תשעה חודשיים הוצב בנגרייה של המחנה ואחר כך הוצב בתור אח מוסמך במרפאת המחנה .
ב 1942 נשלח עם עוד מספר אחים מנוסים לטפל במחלת הטיפוס שאיימה על הסגל הגרמני ומונה להיות אחרי המחנה במסגרת תפקידו ובניגוד לss העסיק רופאים יהודים ובכך הציל את חייהם , סיכן את עצמו בניסיון להשיג כמות מספקת של תרופות ואפילו זייף רשימת סלקציה על מנת להציל יהודים ממות התאי הגזים .
ורל הועבר מתפקידו ונכלא שוב בתא בידוד על כך שהפר הנחיות ה ss
לאחר זמן מה שוחרר מהכלא בזכות מוצאו הגרמני והוצב במחנה עבודה סמוך לאושוויץ בשם גונטרגרובה וגם שם הייתה לורל השפעה גדולה על גורל היהודים מפני היחס הגרוע של מנהלי העבודה , ואפילו אסירים עם שחפת הצליחו לשרוד בזכות פטור נשנתן ורל והגן עליהם מפני מסדרים רפואיים של הss וסייע לאסירים לברוח ממצעדי המוות .
לאחר המלחמה ורל היה ישב ראש ארגון האסירים של אושוויץ לשעבר בגרמניה ,והקדיש את חייו להנצחת פשעיי הנאצים ולהעמדת המבצעים לדין ב 1963 היה אחד מהעדים המרכזיים במשפט אושוויץ .

# data[].attributes.headline
סלח א דין אולקומן (שיראל שוקר).

# data[].attributes.subject
סלח א דין אולקומן (שיראל שוקר).

# data[].attributes.body
סלח א דין אולקומן שימש כקונסול הראשי של טורקיה באי רודוס במלחמת העולם השנייה.

האי נכבש על ידי הגרמנים בספטמבר 1943. בסוף יולי 1944, כמעט חודשיים אחרי נחיתת בעלות הברית בחופי נורמנדיה והתבוסה הגרמנית כבר היתה ברורה לכל, החלו הגרמנים לגרש את 1,700 יהודי האי. יהודי רודוס הועמסו על ספינות שהפליגו לאתונה. לאחר מסע של יותר משלושה שבועות הגיע הטרנספורט למחנה ההשמדה אושוויץ. הקונסול אולקומן הצליח להציל 42 יהודים, מתוכם רק 13 בעלי אזרחות טורקית. בהצילו יהודים שלא היו בעלי אזרחות טורקית, הוא פעל בניגוד למדיניות הרשמית של ממשלת טורקיה, לפיה יש לפעול להגנתם של יהודים בעלי אזרחות טורקית בלבד.

כל לדוגמא הצליח להציל את אלברט פרנקו שהיה על טרנספורט מפיראוס לאושוויץ.

אולקומן דרש מהגרמנים לשחרר לא רק את בעלי האזרחות הטורקית אלא גם את בני משפחתם. הוא טען בפני הגרמנים שעל פי החוק הטורקי, גם הם נחשבים לאזרחים טורקים (דבר שלא היה מדויק).הם לא שולחו לאושוויץ וניצלו.

על פי הקריטריונים של הועדה לציון חסידי אומות העולם דיפלומט שפעל להצלת יהודים בניגוד להנחיות ממשלתו וסיכן בכך את מעמדו, זכאי לתואר חסיד אומות העולם. אשר על כן העניק יד ושם  ב-26.6.1990 את אות חסיד אומות העולם לסלח א דין אולקומן.

# data[].attributes.headline
ד"ר אדלייד אובאל - צרפת (מגישה: מאיה הדס שמעוני).

# data[].attributes.subject
ד"ר אדלייד אובאל - צרפת (מגישה: מאיה הדס שמעוני).

# data[].attributes.body
ד"ר אדלייד אובאל הייתה פסיכיאטרית שהתגוררה בדרום צרפת. בשנת 1942 התבשרה אובאל על מות אמה, שהתגוררה בפריז (שבאותה תקופה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית). אובאל ביקשה אישור מהרשויות הגרמניות להיכנס לשטח הכיבוש הגרמני על מנת להשתתף בהלווית אמה, אך הגרמנים סירבו. אובאל החליטה לקחת סיכון ולנסות לעבור את הגבול. בעת הניסיון נתפסה אובאל על ידי המשטרה הגרמנית והיא נכלאה בכלא בורז'.
בעת שהותה בכלא, החלו להגיע אסירים יהודים שנשאו טלאי צהוב. אובאל מחתה בתוקף על ההתנהגות של הגרמנים ליהודים ואמרה לשומרים: "היהודים הם בני אדם כמו כולנו", ואף לקחה פתק צהוב שעליו רשמה "חברה של היהודים" והדביקה לבגדיה.
בינואר 1943 נשלחה אובאל למחנה ההשמדה בירקנאו יחד עם עוד 500 אסירות יהודיות, שם היא כונתה על ידן "המלאכית"- כיוון שהייתה מטפלת באסירות החולות בטיפוס עם הידע הרפואי שלה. ד"ר אובאל הועברה לבלוק 10, שם היו מתבצעים הניסויים הרפואיים. בבלוק, התבקש ממנה לזהות סימנים מוקדמים של סרטן אצל נשים. שם, הבינה אובאל כי הניסויים שמתבצעים הם לא חוקיים, אכזריים והרבה פעמים נעשים ללא הרדמה. אובאל סירבה לקחת חלק, ונשלחה אחרי זמן מה חזרה למחנה בירקנאו. שם עברה למחנה רוונסברוק בו הצליחה לשרוד עד השיחרור.

"כאן" היא אמרה, במילים שנחקקו היטב בזיכרונם של האסירים, "כולנו נידונים למוות. הבה נתנהג כבני אדם כל עוד אנו חיים".
ד"ר אדלייד אובאל עזרה וטיפלה באסירים, עודדה אותם והגנה עליהם.

ב-18 במאי 1965 הכיר יד ושם בד"ר אדלייד אובאל כחסידת אומות עולם.

# data[].attributes.headline
טליה שאשא- מסתור בכלובי החיות- יאי ז׳יבינסקי:

# data[].attributes.subject
טליה שאשא- מסתור בכלובי החיות- יאי ז׳יבינסקי:

# data[].attributes.body
ערב הכבוש הנאצי של פולין היה יאן ז'בינסקי מנהל גן החיות של ורשה. הגרמנים מינו אותו גם למפקח הראשי של הגנים הצבורים בעיר. הוא ניצל מינוי זה כדי לבקר בגטו ורשה, לכאורה כדי לבדוק את מצב הצמחייה בין חומות הגטו. בדרך זו שמר על קשר עם יהודים, סייע להם להימלט מהגטו, ואף מצא להם מקומות מסתור. הוא הסתיר אותם בכלובים של גן החיות שהתרוקנו מבעלי החיים - בעת התקפות האוויר על ורשה. במשך 3 שנים מצאו עשרות יהודים מקלט זמני בכלובים הנטושים, עד שיכלו למצוא מקומות מסתור קבועים.  נוסף על כך הסתיר ז'בינסקי בביתו הפרטי בתחום גן החיות כתריסר יהודים. במבצע מסוכן זה סייעו לז'בינסקי אשתו אנטוניה, סופרת ידועה ובנם הצעיר רישרד.  תחילה מימן ז'בינסקי את קיום היהודים שהציל מכספו, ורק אחר כך נתקבלו כספים מהוועד היהודי שבראשות ד"ר אדולף ברמן.

ז'בינסקי היה פעיל בארגון המחתרת הפולנית ארמיה קריובה והשתתף במרד ורשה הפולני, עם דיכוי המרד נשבה ונלקח לגרמניה. אשתו אנטוניה המשיכה בפעילותו של בעלה ודאגה לצרכיהם של מספר יהודים שנותרו בין חורבותיה של ורשה.

ב-1965 העניק יד ושם ליאן ולאנטוניה ז'בינסקי את התואר חסיד אומות העולם. ב-1968 הגיע ז'בינסקי לביקור בישראל והשתתף בטקס נטיעת עץ בשדרת חסידי אומות העולם.

# data[].attributes.headline
האב פאוקסטיס ואחיו יאוזאס (רננה כהן)

# data[].attributes.subject
האב פאוקסטיס ואחיו יאוזאס (רננה כהן)

# data[].attributes.body
נולד ב1897 ובציעירותו והצטרף למסדר הסלזיאני לאחר כיבוש ליטא על ידי בגרמנים החל להציל יהודים פאוקסטיס לא הסכים עם ראש הכנסיה שלא רצה לעזור ליהודים כדי לא לסכן את הכנסיה הוא עשה כל מה שהוא יכל בשביל לעזור ליהודים הוא זייף מסמכים למחתרת היהודים בגטו עזר להם לברוח מהגטו מצא להם מקומות מסתור הרבה אמרו לו מה יהיו ההשלכות שיהיו לכנסיה אבל לו היה חשוב להציל את כל היהודים למרות שהוא מסכן את עצמו בשלב מסוים היה צריך לרדת למחתרת כי בגרמנים התחילו לחשוד בו שהוא עוזר ליהודים היהודים שהוא הציל הביאו תקווה שלא כל בני האדם הפכו לחיות שיש עוד אנשים שעדיין יש להם ערכים ומצפון גם אחרי השחרור היה בסכנה ואמרו לו לעלות איתם לישראל אבל הוא רצה להילחם כמו שהוא נלחם בנאצים עכשיו היה צריך להילחם בבולשביקים לאחר שנאסר אחת הניצולות אספה יהודים שהוא עזר להם בשביל לשחרר אותו אבל זה לא עזר
ב1977 יד ושם העניק את תואר חדיש אומות העולם לאב ברוניוס פאוקסטיס .אחיו יאוזאס פאוקסטיס פרופסור לחקלאות אשר סייע לו באמצעי ההצלה הוכר אף הוא כחסיד אומות עולם