# data[].attributes.body
Bună ziua!

# data[].attributes.body
CANCEL

upload

link

search_web

camera

more_horiz
POST

# data[].attributes.body
Bună ziua!

# data[].attributes.body
Mi-ar plăcea

# data[].attributes.body
Bravo, copii! Frumoase postările voastre! Îi așteptăm și pe colegi :)

# data[].attributes.body
Lazar Annya

# data[].attributes.body
Rechinul Marele Alb

# data[].attributes.body
Anastasia Marin

# data[].attributes.body
Spania

# data[].attributes.body
Încarcă aici desenul tău.

# data[].attributes.body
Iulia

# data[].attributes.body
Realizează un desen inspirat din discuția noastră de azi. Poate fi o hartă, un animal, un monument etc.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:Greaca...................

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:Coloana Infinitului, Poarta sarutului, Masa taceri..................

# data[].attributes.body
Revenim pe uscat. Scrie numele a 3 construcții/ monumente din lume, pe care ți-ai dori să le vizitezi.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:rechinul, rechinul alb, caracatita, pesti, leul de mare. ..................

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:oceanul Pacific. ..................

# data[].attributes.body
Care este cel mai mare ocean?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Oceanul Pacific (de la numele latin Mare Pacificum = mare liniștită) este cel mai mare ocean din lume, acoperind aproximativ 33% din suprafața Pământului. Oceanul are o suprafață totală de 165,3 milioane de km² și se întinde pe aproximativ 15.500 km de la Strâmtoarea Bering în nord și până la Marea Ross în Antarctica. Limita vestică a oceanului este Strâmtoarea Malacca, iar la est oceanul e mărginit de continentul America.

Originea numelui

Oceanul a fost numit "pacific" deoarece primii marinari europeni au găsit o apă deosebit de liniștită dincolo de Capul Horn, punctul cel mai sudic al Țării de Foc. În pofida numelui, în Pacific există nenumărate furtuni, taifunuri, uragane, cutremure subacvatice, tsunamiuri și alte fenomene naturale cu energii uriașe.

Numele oceanului a fost dat de navigatorul portughez Fernando Magellan. Este cel mai mare ocean al Terrei și se împarte in două emisfere, emisfera sudică și emisfera nordică.

Caracteristici

Suprafața oceanului Pacific este - socotind și mările secundare - 181,34 milioane km², sau, fără acestea, 166,24 milioane km², ceea ce constituie aproximativ 35 % din suprafața totală a Pământului sau mai bine de jumătate din suprafața totală a mărilor și oceanelor. Suprafața Pacificului este astfel mai mare decât suma suprafețelor tuturor continentelor.

Volumul de apă este de 714,41 milioane km³ cu tot cu mările secundare, sau 696,19 milioane km³ fără apa din mările secundare. Adâncimea medie este de 3.940 m, dacă sunt luate în considerație mările secundare, sau 4.188 m fără acestea. Adâncimea maximă este de 11.034 m.

Temperaturile înregistrate în apele oceanului la ecuator sunt între 25-30 °C. De asemenea, și salinitatea apei variază: apa din zona ecuatorului este mai puțin sărată decât apa dinspre poli, datorită precipitațiilor ecuatoriale abundente din timpul anului. Apa Oceanului Pacific este în medie putin mai caldă decât apa Oceanului Indian. Relieful submarin al Pacificului este foarte variat. Câteva formațiuni subacvatice importante, de întinderi uriașe, sunt: dorsala Pacificului, Inelul de foc ( vulcanism), bazine, ridicături ("munți" subacvatici), abisuri, șanțuri ș.a.

Oceanul acoperă aproape o treime din suprafața pământului, având o suprafață de 179,7 milioane km², mai mare decât întreaga suprafață a continentelor. El se întinde pe direcția nord-sud pe aproximativ 15.500 km de la Marea Bering din Oceanul Arctic până la marginile înghețate ale Mării Ross din Antarctica la sud (deși regiunea Antarctică din sudul Pacificului este numită câteodată Oceanul Sudic), iar pe direcția vest-est se întinde pe aproape 19.800 km, din Indonezia până la coastele Columbiei și Peru (la nivelul paralelei de 5° N, această distanță reprezentând peste jumătate din lungimea acestei paralele și de peste 5 ori diametrul Lunii). Limita vestică a oceanului este plasată pe Strâmtoarea Malacca. Cel mai adânc punct de pe planetă este Groapa Marianelor, la 11.022 metri sub nivelul mării. Adâncimea medie este de 4.280 metri.

Pacificul cuprinde peste 25.000 de insule, mai mult decât suma tuturor insulelor din celelalte oceane, majoritatea aflându-se la sud de ecuator.

În prezent, Oceanul Pacific se micșorează, încet dar permanent, ca urmare a mișcării plăcilor tectonice, cu aproximativ 2-3 cm pe an pe 3 laturi, ceea ce înseamnă aproximativ 0,5 km² pe an (în timp ce Oceanul Atlantic se mărește permanent).

De-a lungul coastei vestice neregulate a oceanului există multe mări, cele mai mari fiind Marea Celebes, Marea Coral, Marea Chinei de est, Marea Filipinelor, Marea Japoniei, Marea Chinei de Sud, Marea Sulu, Marea Tasmaniei și Marea Galbenă. Strâmtoarea Malacca unește, la vest, Pacificul cu Oceanul Indian, iar Strâmtoarea Drake și Strâmtoarea Magellan fac legătura, la est, cu Oceanul Atlantic. Și Canalul Panama unește la est Pacificul cu Atlanticul. În sfârșit, la nord, Strâmtoarea Bering face legătura cu Oceanul Arctic.

Deoarece meridianul de 180° trece prin Pacific, Pacificul de vest (de lângă Asia) se află de fapt în emisfera estică a Pământului, iar Pacificul de est (de lângă America) se află în emisfera vestică.

Într-o mare parte a călătoriei lui Magellan - de la Strâmtoarea Magellan și până în Filipine - oceanul a fost chiar liniștit. Dar Pacificul nu este mereu pașnic. Multe cicloane tropicale (echivalentul uraganelor din Atlantic) lovesc insulele Pacificului. Locurile din preajma îmbinărilor plăcilor tectonice sunt pline de vulcani și sunt des afectate de cutremure. Tsunamiurile, valuri imense declanșate de cutremure subacvatice, au devastat multe insule și au distrus multe orașe.

Caracteristicile apei

În Pacific temperatura apei variază de la punctul înghețului, în zonele polare, până la circa 30 °C la ecuator. Salinitatea variază în funcție de latitudine: apa este mai puțin sărată lângă ecuator decât cea din zona temperată, din cauza precipitațiilor abundente din zona ecuatorială / tropicală. Și spre poli salinitatea este mai mică, deoarece evaporarea este foarte scăzută.

În general apa Pacificului se mișcă în sensul acelor de ceasornic în emisfera nordică a Pământului și în sens opus în emisfera sudică. Curentul ecuatorial de Nord se mișcă spre vest de-a lungul paralelei de 15°latitudine N, apoi se întoarce spre nord lângă Filipine pentru a deveni curentul cald Japonez sau Curentul Kuroshio.

Cotind spre est la 45° N, curentul Kuroshio se bifurcă: o parte din apă se mișcă spre nord formând Curentul Aleutian, în timp ce restul se mișcă spre sud pentru a se reuni cu Curentul Ecuatorial de Nord. Curentul Aleutian se ramifică în apropierea Americii de Nord și formează baza circulației de formă triunghiulară din Marea Bering. Ramura sudică a lui devine liniștitul și încetul curent Californian.

Curentul Ecuatorial de Sud, curgând spre vest de-a lungul ecuatorului, cotește spre sud la estul Noii Guinee, apoi spre est în dreptul paralelei de 50° latitudine S și se unește cu principalul curent vestic al Pacificului de Sud, ce include curentul circumpolar antarctic ce înconjoară pământul. În timp ce se apropie de coasta chiliană, Curentul Ecuatorial de Sud se divide; o ramură curge împrejurul Capului Horn, iar cealaltă o ia spre nord pentru a forma curentul Perului sau Curentul Humboldt.[2]

1. Eintrag Pazifischer Ozean. In: Brockhaus - Die Enzyklopädie: in 24 Bänden. 20. Auflage, F.A. Brockhaus, Leipzig, Mannheim 1996-99.

2. "Pacific Ocean". Britannica Concise. 2006. Chicago: Encyclopædia Britannica, Inc.

Barkley, Richard A. (). Oceanographic Atlas of the Pacific Ocean. Honolulu: University of Hawaii Press.

# data[].attributes.attachment_link.description
Oceanul Pacific (de la numele latin Mare Pacificum = mare liniștită) este cel mai mare ocean din lume, acoperind aproximativ 33% din suprafața Pământului. Oceanul are o suprafață totală de 165,3 milioane de km² și se întinde pe aproximativ 15.500 km de la Strâmtoarea Bering în nord și până la Marea Ross în Antarctica.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:oceanul Antarctic, Arctic, Atlantic, Indian, Pacific. ..................

# data[].attributes.body
Cum se numesc cele cinci oceane?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă.
Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține.

Oceanele lumii văzute din satelit

Aproximativ trei sferturi (71%) din suprafața Pământului este acoperită de oceane, fiind un corp global de ape sărate ( apă). Oceanele dețin aproximativ 96,5% din toată apa de pe Pământ. Oceanele sunt împărțite de continente și arhipelaguri în cinci oceane:

Granițele între oceane au fost stabilite de Organizația Internațională de Hidrografie, astfel că Oceanul Antarctic se extinde de la coasta Antarcticii până la 60 de grade latitudine sudică.

Zonarea pe adâncime a oceanelor

Pe adâncime, mările și oceanele se pot zona în modul următor:

Definirea subzonelor zonei pelagice

Sub aspect biocenotic găsim trei zone:

zona benthală care este sub influența fundului oceanului și care poate fi împărțită la rândul ei în următoarele zone:

zona bathyală (din greacă bathys = adâmcime) este zona în care fundul mării coboară sub nivelul platformei continentale și este situată la adâncimi între 200 - 2000/3000 m.

zona abisală (din latină abyssus - prăpastie) este domeniul fundului mărilor situat de la adâncime de 2000/3000 m până la 6000 m

zona hadală (din greacă hades = lumea subterană), care cuprinde gropile adânci ale oceanelor situate la adâncimi de peste 5000 m.

Oceanele sunt locul în care trăiesc multe forme de viață, precum

Oceanele sunt esențiale pentru transport, o mare parte din bunurile transportate în lume sunt cu ajutorul navelor între porturi. Canale importante includ Canalul Panama și Canalul Suez.

Legături externe

Commons

Si totusi, cum au aparut oceanele pe Pamant? Arhivat în , la Wayback Machine., 21 aprilie 2011, Revista Magazin

Călătoria în abisuri, aproape de final[nefuncțională], 29 noiembrie 2009, Anca Aldea, Jurnalul Național

Urmărește în timp real aventura unui vas de cercetare prin adâncurile oceanului! (VIDEO), 1 aprilie 2012, Descoperă

Video

Oceanele lumii văzute din satelit

# data[].attributes.attachment_link.description
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă. Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține. Aproximativ trei sferturi (71%) din suprafața Pământului este acoperită de oceane, fiind un corp global de ape sărate ( apă).

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:Accra, Alofi, Abuja, Abu Dhabi, Adamstown, Adis Abeba, Alger, Amman, Ankara, Apia. ........................

# data[].attributes.body
Fiecare stat are o capitală. Scrie din lista de mai jos numele a 10 capitale din lume.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De la Wikipedia, enciclopedia liberă

Această listă a capitalelor cuprinde toate capitale naționale în ordine alfabetică. Include toate capitalele țărilor independente, regiunilor disputate și teritoriilor dependente.

Capitală

Țară[1]

Note

Adamstown
Teritoriu britanic de peste mări

Amsterdam (oficială)
Haga (de facto)

În Constituția Olandei Amsterdam este numit „capitală".[2] Statul General, Cabinetul, Curtea Supremă și Consiliul de Stat sunt situate în Haga.

Berna
Capitală de facto

Dodoma a fost desemnat capitala națională în 1996 și este locul de întâlnire al Adunării Naționale. Dar es Salaam rămâne capitala de facto și sediul executivului și al reprezentanței diplomatice.[3]

El Aaiún (declarată)
Tifariti (de facto)

Republica Saharawi

Republica Saharawi, recunoscută de 82 de state, revendică Sahara Occidentală controlată în proporție de 75% de Maroc. El Aaiún este situat în teritoriul controlat de Maroc. Astfel, Tifariti este capitala temporară a Republicii Saharawi.

Georgetown
Parte a teritoriului britanic de peste mări Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha

Gustavia
Colectivitate franceză de peste mări

Hargeisa
Teritoriu nerecunoscut, de jure regiune autonomă a Somaliei

Jamestown
Parte a teritoriului britanic de peste mări Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha

Kingstown
Sfântul Vincențiu și Grenadinele

Lima
Potrivit Constituției Perului, Cuzco este capitala istorică, o denumire pur simbolică.[4]

Eswatini

Nicosia (disputată)

(de facto)
Ciprul de Nord (revendicată)

Ciprul de Nord, teritoriu recunoscut doar de Turcia, revendică Nicosia de Nord drept capitală.

Nouméa
Colectivitate franceză sui generis

Phnom Penh

Plymouth (oficială)
Brades (de facto)

Teritoriu britanic de peste mări. Plymouth a fost abandonat după erupția vulcanului Soufrière în 1997. Instituțiile guvernamentale au fost mutate de atunci în Brades.

Pretoria (administrativă)
Cape Town (legislativă)
Bloemfontein (judiciară)

Ramallah (de facto)

Saint Helier
Dependență a Coroanei Britanice

Sanaʽa (de jure)
Aden (de facto)

Sanaʽa este ocupat de rebelii Houthi din 2015. Astfel, Aden este capitala temporară a Yemenului.

Stepanakert
Teritoriu nerecunoscut, de jure parte a Azerbaidjanului

Tiraspol
Teritoriu nerecunoscut, de jure unitate teritorială autonomă a Republicii Moldova

Deși Yamoussoukro este capitala oficială din 1983, Abidjan rămâne capitala administrativă, precum și capitala comercială desemnată oficial. Multe țări își au ambasadele în Abidjan.[5]

Yaren (de facto)

Țara nu are o capitală oficială. Totuși, instituțiile guvernamentale sunt situate în Yaren.

# data[].attributes.attachment_link.description
De la Wikipedia, enciclopedia liberă Această listă a capitalelor cuprinde toate capitale naționale în ordine alfabetică. Include toate capitalele țărilor independente, regiunilor disputate și teritoriilor dependente. Capitală Țară[1] Note Adamstown Teritoriu britanic de peste mări Amsterdam (oficială) Haga (de facto) În Constituția Olandei Amsterdam este numit „capitală".[2] Statul General, Cabinetul, Curtea Supremă și Consiliul de Stat sunt situate în Haga.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:koala, urangutanul, lupul cu punga, pitonul rosu, sarpele auriu. .........................

# data[].attributes.body
Numește minim 5 animale care trăiesc în alte țări din lume, dar nu și la noi în țară.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:America de Nord, Amerca de sud, Europa, Africa, Antarctida, Asia, Oceania..............................

# data[].attributes.body
Poți să îmi spui cum se numesc cele 7 continente?

# data[].attributes.body
Răspunsul  tau:toate tarile.  ....................

# data[].attributes.body
Ce limbă străină ți-ar plăcea să înveți? (alta decât limba engleză)

# data[].attributes.attachment_link.description
Google’s service, offered free of charge, instantly translates words, phrases, and web pages between English and over 100 other languages.

# data[].attributes.body
Ce țări ți-ar plăcea să vizitezi?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La ora actuală în lume există 195 de state suverane și independente - 193 de state membre ale Organizației Națiunilor Unite plus Vatican și Palestina care sunt observatori permanenți la Națiunile Unite.

De asemenea, alte două entități - Kosovo și Taiwan - sunt recunoscute ca state suverane și independente fiecare de circa ¼ din statele lumii.

Nu sunt state suverane și independente

componente ale statelor suverane și independente, chiar dacă legal sunt la rândul lor state suverane (de exemplu Bavaria, California) sau entități suverane (de exemplu Muntele Atos). Vezi și Federație.

componente ale statelor suverane și independente, chiar dacă legal și/sau tradițional sunt țări (de exemplu Scoția, Țara Galilor).

regiuni componente ale statelor suverane și independente care se bucură de autonomie legislativă (de exemplu Alsacia, Catalonia) sau locală (de exemplu Găgăuzia).

entități care au statut de teritorii dependente (legal nu sunt componente) ale statelor suverane și independente (de exemplu Groenlanda, Gibraltar, Insula Man, Polinezia franceză). În general, acestea se bucură de o largă autonomie internă și externă (de exemplu cele patru entități menționate mai sus nu fac parte din Uniunea Europeană, chiar dacă statele de care ele depind - Danemarca, Marea Britanie, respectiv Franța - fac parte). Vezi Lista teritoriilor dependente.

teritorii, regiuni sau state care și-au declarat unilateral independența fără a fi recunoscute (de exemplu Transnistria, Somaliland, Cecenia), sau recunoscute de un stat implicat în conflict (de exemplu Ciprul de Nord, Abhazia, Osetia de Sud, recunoscute respectiv doar de Turcia sau Rusia). Vezi Lista mișcărilor separatiste.

teritorii pretinse independente de mișcări separatiste (de exemplu Țara Bascilor, Tamil Ilam, Ținutul Secuiesc). Vezi Lista mișcărilor separatiste.

entități tolerate drept amuzament (de exemplu Sealand). Vezi și Entități stranii.

Kosovo, regiune autonomă a Serbiei, condusă de un guvern propriu, recunoscută drept independentă de unele (50 de) state.

Taiwan, provincie a Chinei condusă sub numele Republica China de guvernul care a pierdut războiul civil soldat cu proclamarea în 1949 a Republicii Populare Chineze. Deși majoritatea statelor lumii recunosc guvernul R. P. Chineze drept guvern al Chinei, unele (23 de) state recunosc guvernul R. China.

Sahara de Vest, teritoriu controlat de Maroc, dar recunoscut ca independent de unele (49 de) state.

Statul Palestina, proclamat de Organizația de Eliberare a Palestinei, practic inoperant, al cărui teritoriu revendicat se află în prezent sub control divizat între armata Israelului și Autoritatea Națională Palestineană proclamată la rândul ei Statul Palestina, (acțiune nerecunoscută de Israel), dar recunoscut ca independent de unele (135 de) state.

Recunoașterea reciprocă

Statele lumii, cu foarte puține excepții, se recunosc între ele drept state suverane și independente și întrețin relații diplomatice. Printre excepțiile notorii se numără:

Lista statelor lumii

Nume scurt și oficial

Stemă și heraldică

Membru în cadrul Sistemului ONU

Suveranitate disputată

Informații suplimentare cu privire la statutul și recunoașterea suveranității

- Republica Islamică Afganistan

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu

Capitala: Tirana

Albania este divizată la nivel local în 12 regiuni (qarqe) ( Berat, Dibër, Durrës, Elbasan, Fier, Gjirokastër, Korçë, Kukës, Lezhë, Shkodër, Tirana, Vlorë)

Membru ONU

Nu

Rolul de monarh este exercitat împreună de doi co-principi, episcopul de Urgell, (țara făcând parte din dioceza de Urgell) și președintele Franței.

Capitala: Andorra la Vella

Andorra este divizată la nivel local în 7 parohii (parròquies). ( Andorra la Vella, Canillo, Encamp, Escaldes-Engordany, La Massana, Ordino, Sant Julià de Lòria)

Membru ONU

Nu este recunoscută de Pakistan

Capitala: Erevan

Armenia este împărțită teritorial în 11 provincii ( Aragatsotn, Ararat, Armavir, Gegharkunik, Kotayk, Lori, Shirak, Syunik, Tavush, Vayots Dzor. Oraș cu statul special: Erevan.

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu

Capitala: Minsk

Belarus este divizat în 7 regiuni ( Minsk, Regiunea Brest, , Regiunea Gomel, Regiunea Hrodna, Regiunea Minsk, Regiunea Moghilău, Regiunea Vițebsk)

Membru ONU

Nu

Capitale:

Sucre (constituțională)
La Paz (administrativă)

Statul este împărțit în 9 departamente ( Beni, Chuquisaca, Cochabamba, La Paz, Oruro, Pando, Potosí, Santa Cruz, Tarija).

Membru ONU

Nu

Capitala: Santiago de Chile

Statul este împărțit în 15 regiuni:

Există 2 "teritorii speciale" ale statului Chile în Regiunea Valparaíso

Insula Paștelui

Membru ONU

Nu este recunoscută de către 22 de state. Revendicată de către Republica China - Taiwan.

Capitala: Beijing

Republica Populară Chineză conține 23 provincii ( de facto 22 plus Taiwan) , 5 regiuni autonome, 4 municipalități.

R.P. Chineză are suveranitate asupra regiunilor administrative speciale ale:

R.P. Chineză nu este recunoscută de către 21 de state, membre ale ONU și de către Vatican care recunosc Taiwanul (Republica China). R.P. Chineză revendică, dar deține controlul asupra statului de facto independent Taiwan - Republica China.

Teritorii revendicate Insulele Paracel și Insulele Spratly.

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu este recunoscută de Turcia

Membru al UE. Cipru face parte din Commonwealth

Capitala: Nicosia

Republica Cipriotă este împărțită în 6 districte.

Cipru ne este recunoscut de 1 stat membru al ONU Turcia

Partea de nord-est a insulei este statul de facto Republica Turcă a Ciprului de Nord

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu este recunoscută de către două state membre ONU Japonia și Coreea de Sud. Revendicată de către Coreea de Sud.

Capitala: Phenian

Este formată din 9 regiuni.

Nu este recunoscută de către două state membre ONU Japonia și Coreea de Sud. Revendicată de către Coreea de Sud. Revendică Coreea de Sud

Membru ONU

Nu este recunoscută de către un singur membru ONU, Coreea de Nord. Revendicată de către Coreea de Nord.

Capitala: Seul

Este formată din 9 provincii

Coreea de Sud conține o regiune autonomă, Jeju-do. Coreea de Sud nu este recunoscută de către un singur membru ONU, Coreea de Nord. Revendicată de către Coreea de Nord. Revendică Coreea de Nord

Membru ONU

Nu

Capitala: Quito

Ecuador este divizat în 24 provincii

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu

Eswatini face parte din Commonwealth.

Capitale:
Lobamba (legislativă)
Mbabane (administrativă)

Eswatini este divizat în 4 regiuni

Membru ONU

Nu

Capitala: Manila

Filipine este divizată în 81 provincii

Membru ONU

Nu

Capitala: Tbilisi

Georgia este divizată în 9 regiuni și 2 regiuni autonome, Adjaria și Abhazia.

În Abhazia și Osetia de Sud, s-au format state de facto.

Membru ONU

Capitala: Ciudad de Guatemala

Membru ONU

Nu

Capitala: Jakarta

Indonezia este divizată în 34 provoncii. 5 provincii au statut autonom special: Aceh, Jakarta RCS, Yogyakarta SR, Papua, Papua de Vest.

Membru ONU

Nu

Capitala: Bagdad

Irakul este o federație format din 19 guvernorate, 3 dintre ele alcătuind autonomia:

Membru ONU

Nu este recunoscut de 32 de state

Capitala: Ierusalim

Israel este divizat în 6 districte

Israel nu este recunoscut ca stat de către 32 de membri ONU (în special cele mai multe state arabe) și de RADS.

Israel exercită controlul asupra teritoriului revendicat de Statul Palestina 16, menținând diferite niveluri de control asupra teritoriului Cisiordaniei, și, deși în urma dezangajarii unilaterale, nu mai are o prezență civilă sau militară permanentă în Fâșia Gaza, este încă considerat de unele state și organizații internaționale putere de ocupație în conformitate cu dreptul internațional.

Membru ONU

Nu

Kiribati face parte din Commonwealth

Capitala: Tarawa

Membru ONU

Nu

Capitală: Tripoli

Libia este împărțită în 22 districte.

Libia are 2 regiuni care și-a declarat autonomia de sine-stătător:

Membru ONU

Nu

Membru al UE.

Malta face parte din Commonwealth.

Capitala: Valletta

Malta este împărțită în 5 regiuni.

Membru ONU

Nu

Mauritius face parte din Commonwealth.

Capitala: Port Louis

Mauritius este divizată în 9 districte

Membru ONU

Nu

Capitala: Chișinău

Moldova e împărțită în 37 de raioane, 4 municipii și două Unități teritoriale autonome recunoscute : Găgăuzia (U.T.A.G.) și Transnistria (U.T.A.N.).

În Transnistria, s-a stabilit un stat de facto

Membru ONU

Nu

Capitala: Monaco

Monaco este divizat în 3 municipii

Membru ONU

Nu

Membru ONU

Nu

Capitala: Managua

Nicaragua este divizată în 15 departamente și două regiuni autonome

Membru ONU

Nu

Pakistanul face parte din Commonwealth.

Capitala: Islamabad

Pakistanul este o federație de 4 provincii, un teritoriu al capitalei, zone administrate de guvernul central numite regiuni tribale și 2 teritorii autonome disputate.

Contestă suveranitatea indiană asupra regiunii Kashmir. Deși nu pretinde în mod explicit nici o parte din această regiune, Pakistan exercită controlul asupra unor zone, administrate separat. Acestea sunt:

Palestina 16 - Statul Palestina

Stat observator ONU; membru al UNESCO

Nu este recunoscută de 58 de state. În dispută cu Israel

Membru ONU

Nu

Papua Noua Guinee face parte din Commonwealth

Capitala: Port Moresby

Papua Noua Guinee este divizată în 20 provincii, 1 regiune autonomă și districtul național al capitalei.

Regiunea autonomă este

Regiunea Autonomă Bougainville.

Membru ONU

Nu

Membru al UE. Regatul Unit face parte din Commonwealth

Capitala: Londra

Regatul Unit este alcătuit din patru țări componente: Anglia, Irlanda de Nord, Scoția și Țara Galilor.

Regatul Unit are următoarele teritorii de peste mări:

Regatul Unit are suveranitate directă asupra posesiunilor coroanei:

Guernsey, cu dependențele:

1. Alderney

2. Herm

3. Jethou

4. Lihou

5. Sark cu dependența:
Brecqhou

Membru ONU

Nu

Membru al Uniunii Europene

Capitala: București

Este divizată în 40 de județe plus Municipiul-capitală București cu statut de județ.

Alba;

Argeș;

Bacău;

Bihor;

Bistrița-Năsăud;

Botoșani;

Brașov;

Brăila;

București (municipiu-capitală cu statut de județ, divizat în 6 sectoare);

Buzău;

Caraș-Severin;

Călărași;

Cluj;

Constanța;

Covasna;

Dâmbovița;

Dolj;

Galați;

Giurgiu;

Gorj;

Harghita;

Hunedoara;

Ialomița;

Iași;

Ilfov;

Maramureș;

Mehedinți;

Mureș;

Neamț;

Olt;

Prahova;

Satu Mare;

Sălaj;

Sibiu;

Suceava;

Teleorman;

Timiș;

Tulcea;

Vaslui;

Vâlcea;

Vrancea;

Membru ONU

Nu

Capitala: Moscova

Rusia este oficial o federație formată din 85 de subiecți federali (22 republici, 46 regiuni, 9 ținuturi, 4 districte autonome, 3 orașe federale, și 1 regiune autonomă). Mai mulți dintre subiecții federali sunt republici etnice.

Membru ONU

Nu

Capitala: Belgrad

Serbia este divizată în 29 districte. Conține două regiuni autonome:

Kosovo și Metohija

În cadrul regiunii Kosovo și Metohija s-a stabilit un stat de facto Republica Kosovo 22.

Membru ONU

Nu

Singapore face parte din Commonwealth.

Capitala: Singapore.

Membru ONU

Nu

Capitala: Damasc

Siria este divizată în 14 guvernorate.

Siria are o regiune autonomă auto-declarată:

Kurdistanul sirian.

Membru ONU

Nu

Insulele Solomon face parte din Commonwealth.

Capitala: Honiara

Are în componența sa 10 provincii și capitala: ( Provincia Central, Provincia Choiseul, Provincia Guadalcanal, Provincia Isabel, Provincia Makira-Ulawa, Provincia Malaiita, Provincia Rennell și Bellona, Provincia Temotu, Provincia Western).

Membru ONU

Nu

Capitala: Washington, D.C.

Statele Unite ale Americii este o federație din 50 din state, un district federal, și teritoriul încorporat Atolul Palmyra. Statele: ( Alabama, Alaska, Arizona, Arkansas, California, Colorado, Connecticut, Delaware, Florida, Georgia, Hawaii, Idaho, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Kentucky, Louisiana, Maine, Maryland, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Mississippi, Missouri, Montana, Nebraska, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New Mexico, New York, Carolina de Nord, Dakota de Nord, Ohio, Oklahoma, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Carolina de Sud, Dakota de Sud, Tennessee, Texas, Utah, Vermont, Virginia, Washington, Virginia de Vest, Wisconsin, Wyoming).

Statele Unite ale Americii are suveranitate asupra următoarelor state: ( Guam, Comunitatea Insulelor Mariane de Nord, Puerto Rico, Samoa Americană, Insulele Virgine Americane).

De asemenea, are suveranitate asupra mai multor teritorii nelocuite grupate neoficial, împreună cu insula Palmyra ca Insulele Minore Îndepărtate ale Statelor Unite: ( Insula Baker, Insula Howland, Insula Jarvis, Atolul Johnston, Reciful Kingman, Atolul Midway, Insula Navassa, Insula Wake).

Insulele Bajo Nuevo Bank și Banco Serranilla, subiect al unei dispute teritoriale între mai multe state, au fost atribuite de Curtea Internațională de Justiție Columbiei. Statele Unite ale Americii ocupă în urma unui contract de închiriere Baza Navală Guantanamo Bay

Trei state suverane au devenit state asociate ale Statelor Unite ale Americii în cadrul Programului Compact al Asociației Libere:

Membru ONU

Nu

Capitala: Khartoum

Sudan este o federație din 17 state. Dispută Abyei și Kafia Kingi cu Sudanul de Sud.

Membru ONU

Nu

Capitala: Juba

Sudanul de Sud este o federație din 10 state.

24 - Republica Democrată a Timorului de Est

Membru ONU

Nu

Stat observator ONU sub denumirea de "Sfântul Scaun"; membru a trei agenții specializate ale ONU și AIEA

Nu

Cetatea Vaticanului este guvernată de funcționari numiți de Papa, care este episcopul Diecezei de Roma și suveran ex officio a Vaticanului.

1: Unele state suverane conțin entități autonome care fac parte din teritoriul acestora. Mai multe informații pot fi găsite într-o listă de entități autonome.

2: Unele state suverane au o structură mai mult sau mai puțin federală. Mai multe informații pot fi găsite în lista de federații.

3: Cunoscută și sub numele de Dahomey (fostul nume oficial)

4: Nume oficial prescurtat recomandat și folosit la Organizația Națiunilor Unite Myanmar

5: Cunoscută și sub numele de Volta Superioară (fostul nume oficial)

6: Nume oficial recomandat și folosit la Organizația Națiunilor Unite Cabo Verde

7: Cunoscut și sub numele de PRC

8: Nume oficial recomandat și folosit la Organizația Națiunilor Unite Côte d'Ivoire

9: Cunoscut și sub numele de DR Congo, DROC, RDC, Congo, Congo-Kinshasa și Zair (ultimele 2, foste nume oficiale)

10: Cunoscut și sub numele de Congo Republic și Congo-Brazzaville (fost nume oficial)

11: Cunoscută și sub numele de Coreea Phenian și PDRK

12: Cunoscută și sub numele de Coreea Seul și ROK

13: Unele state suverane dețin teritorii dependente care în general nu fac parte din teritoriul respectivului stat. Mai multe informații pot fi găsite într-o listă de teritorii dependente.

14: Cunoscută și sub numele de Gruzia

15: Cunoscută și sub numele de Guineea Conakry

16: Palestina: "Statul palestinian" a fost proclamat în 1988 în exil la Alger și este recunoscut de unele state arabe și musulmane. Autoritatea Națională Palestiniană, enttitate statalâ autonomă care se exercită de iure pe majoritatea teritoriului Cisiordaniei și în Fâșia Gaza constituiă În urma acordurilor de la Oslo dintre Organizația de Eliberarea Palestinei și Israel, care s-au recunoscut reciproc, s-a transformat, la 29 noiembrie 2012, în urma unui vot al Adunării Generale a ONU, din "entitatea" palestiniană în "stat observator nemembru al ONU". S-a autodenumit din 6 ianuarie 2013 Statul Palestina, acțiune nerecunoscută de Israel. A nu se confunda cu Statul Palestina proclamat de Organizația de Eliberare a Palestinei, practic inoperant.

17: Republica Macedonia mai este cunoscută și sub numele de "Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei", a se vedea și Relațiile externe ale Republicii Macedonia.

18: Cunoscută și sub numele de Republica Malgașă (fostul nume oficial)

19: Sahara Occidentală: la 27 februarie 1976, Frontul Polisario a proclamat Republica Arabă Democratică Sahariană; conducerea ei se află în exil în Algeria vecină; a fost recunoscută inițial de circa 80 state, în prezent numai de 45, în 12 din ele ea având ambasade.

20: Cunoscută și sub numele de Marea Britanie

21: Cunoscută și sub numele de Samoa de Vest (fostul nume oficial)

22: Kosovo (Kosova - Kosovo și Metohia / Косово и Метохија), o provincie autonomă sârbă, se află sub administrație ONU. Parlamentul din Priština a proclamat unilateral independența de stat sub numele de Republica Kosova la 17 februarie 2008, fapt care este recunoscut de 51 de state.

²³: Cunoscut și sub numele de Ceylon (fostul nume oficial).

²⁴: Nume oficial recomandat și folosit la Organizația Națiunilor Unite Timor-Leste.

Referințe și note

Bibliografie

Șerban Dragomirescu, Radu Săgeată. Statele lumii contemporane. Editura Corint, 2011. [1]

Ioan Mărculeț. Statele Uniunii Europene. Mică enciclopedie. București, 2014

Radu Săgeată. Modele de regionare politico-administrativă. Institutul de Geografie, Academia Română. Editura Top Form, București, 2004.

Claudiu Giurcăneanu. Statele pe harta lumii. Editura Politică, București, 1983, 536 pag

Ioan Hârjoabă, Eugen Rusu. Geografia continentelor : Africa. Editura Didactică și Pedagogică, București, 1995, 179 pag.

Nicolae Caloianu, Virgil Gărbacea, Ion Marin, Ion Rădulescu. Geografia continentelor : Asia, Australia, Oceania, Antarctica. Editura Didactică și Pedagogică, București, 1980, 436 pag.

Nicolae Caloianu, Virgil Gărbacea, Ioan Hârjoabă, Silvia Iancu, Ion Marin. Geografia continentelor: Europa, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1982, 312 pag.

Petre V. Coteț. Europa și Asia. Geografie și fizică. Editura Didactică și Pedagogică, București, 1967, 332 pag.

Marius Lungu. Statele lumii : antologie. Editura Steaua Nordului, Constanța, 2006

736 p.

I. Andrei, A. Erikos, S. Teslaru. Statele lumii de la A la Z. Editura Tess-M, Constanța, 1998, 672 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Nicolae Șteflea. Statele lumii de la A la Z-mică enciclopedie. Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1975, 468 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Nicolae Șteflea. Statele lumii. Editura Științifică și Enciclopedică, Bucuresti, 1985, 814 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Caterina Radu. Enciclopedia Europei. Editura Meronia, București, 2005, 384 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae. Enciclopedia statelor lumii. Ediția a IX-a. Editura Meronia, București, 2003, 647 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae. Enciclopedia statelor lumii. Ediția a XIII-a. Editura Meronia, București, 2014, 782 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Caterina Radu, Ioana Vintilă-Rădulescu. Enciclopedia Americilor. Editura Meronia, București, 2009, 400 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae. Statele Uniunii Europene. Editura Meronia, București, 2007, 302 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Caterina Radu. Enciclopedia Europei. Editura Meronia, București, 2005, 384 pag.

Ion Nicolae, Horia C. Matei, Silviu Neguț, Caterina Radu. Enciclopedia Australiei și Oceaniei, Editura Meronia, București, 2002, 184 pag.

Horia C. Matei, Silviu Neguț, Ion Nicolae, Caterina Radu, Ioana Vintilă-Rădulescu. Enciclopedia Africii. Editura Meronia, București, 2002, 268 pag.

Silviu Neguț, Horia C. Matei, Ion Nicolae, Caterina Radu. Enciclopedia Asiei. Editura Meronia, București, 1999, 352 pag.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 1 - Europa de Nord și de Vest. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 2 - Europa Centrala și de Est. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 3 - Europa de Sud-Est și Europa de Sud-Vest. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 4 - Asia de Sud, Est și Sud-Est. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 5 - Asia Centrala și Orientul Mijlociu. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 6 - America de Sud și Nord. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 7 - America Centrala și Indiile de Vest. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 8 - Africa de Nord și Vest. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 9 - Africa Centrala și de Sud. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marea enciclopedie a Lumii. Volumul 10 - Australia, Oceania, Antarctica. Editura Litera, Ziarul Financiarul, București, 2009.

Marin Ion. Asia, partea I, Geografie fizică, privire de ansamblu, Editura Universității București, 1971, 120 pag.

Marin Ion. Asia - Geografie fizică regională, partea a II- a, Asia Mijlocie, Tipograf. Universității București, 1975, 155 pag.

Marin Ion. Australia și Oceania, partea I, Geografie fizică, Editura Universității București, 1977

Marin Ion. Geografia Continentelor Asia, Australia, Oceania, Antarctica, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1980, 436 p.

Marin Ion. Geografia Continentelor. Europa, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1982, 312 p.

Marin Ion. Geografia continentelor. America de Nord, Partea I, Editura Universității București, 1989

Marin Ion. Geografia continentelor - Europa și Asia, Universitatea Dimitrie Cantemir, Sibiu, 1992

Marin Ion. Geografia lumii. Editura Universității din București, 1993, 300 pag.

Marin Ion. Continentele. Geografia regională. Editura Universității din București, 1995, 435 pag.

Marin Ion. Asia. Geografia țărilor, ed. a II-a, Editura Universității din București, 1996, 250 p.

Marin Ion. Geografie regională. Europa, Asia, Editura Universității Spiru Haret, București, 1999, 200 p.

Marin I., Ielenicz M., Marin M., Tișcovschi A. Enciclopedia geografică a Europei, Editura Corint, 2002, 540 pag.

Marin I., Marin M. America de Nord. Geografie fizică, umană și economică, Edit. Universității din București, 2002, 350 pag.

Marin I., Marin M. Europa. Geografie regională, Edit. Universitară, 2003, 400 pag.

Marin I., Marin M., Manea Gabriela, Popa V., Irimia R., Tișcovschi A. America de Sud. Geografie regională, Editura Universitară, 2004, 230 pag.

Legături externe

# data[].attributes.attachment_link.description
La ora actuală în lume există 195 de state suverane și independente - 193 de state membre ale Organizației Națiunilor Unite plus Vatican și Palestina care sunt observatori permanenți la Națiunile Unite. De asemenea, alte două entități - Kosovo și Taiwan - sunt recunoscute ca state suverane și independente fiecare de circa ¼ din statele lumii.

# data[].attributes.body
Scrie numele a minim 5 animale care trăiesc în ocean.

# data[].attributes.body
Răspunsul tău:.da......................

# data[].attributes.body
Ți-ar plăcea să pleci într-o călătorie prin lume?