# data[].attributes.body
ולכם רק נרמוז - שההמשך אכן בוא יבוא!

# data[].attributes.headline
חברותי מתייחסות אלי בתור נערה רגילה אבל גם מאוד מתחשבות.

# data[].attributes.subject
חברותי מתייחסות אלי בתור נערה רגילה אבל גם מאוד מתחשבות.

# data[].attributes.body
יש לי 2 חברות שמתייחסות אלי כבן אדם רגיל ברור שלפעמים יש לזה השכלות כמו הליכות למקומות רועשים אבל שאחת מהן מזהה שאני במצוקה היא ישר תומכת ועוזרת.
בו נגיד את זה ככה חברותי לפעמים מתחשבות בי יותר מאחיי אבל זה סיפור אחר.

# data[].attributes.body
האנונימית היא אני והתכוונתי לרשום את מה שכתוב שם כאן לכן אענה כאן על השאלה הראשונה.

אני לא כל כך זוכרת איך התייחסו חברי לזה בעבר אבל אני רק זוכרת שהיו לי כמות יותר גדולה של חברים ושהם מאוד התחשבו בי.
כל פעם שהייתה מוזיקה חזקה הם שאלו אם אני בסדר ולא כואבות לי האוזנים וזה בה לידי ביטוי גם בכיתה אבל היום זה מאוד שונה בכיתה.
כל אחד שם מוזיקה ממש חזק ורק אחרי 5 פעמים של תחנונים מצידי הם מפסיקים.

# data[].attributes.body
איזה סרטון יפה!
אני חושבת שלא צריך להתייחס עלינו בתור ילדים שונים אבל שכן אם מפריע לנו משהו להתחשב בו בדיוק כמו שבן אדם חסר לקות שמיעה היה ניגש ואומר לך במה להתחשב בו.
אני חושבת שלכל אחד יש צורך מיוחד ולכך שהוא הולך למקום שיש שם ילדים ונערים עם צורך כמו שלו הוא מרגיש בטוח.

# data[].attributes.headline
הייתי ביסודי, היינו קטנים, לילדים לא היה כזה אכפת, ואם הם שאלו הייתי עונה  להם בכיף

# data[].attributes.subject
הייתי ביסודי, היינו קטנים, לילדים לא היה כזה אכפת, ואם הם שאלו הייתי עונה  להם בכיף

# data[].attributes.headline
רק 4/5 ילדים יודעים, אני לא מתביישת, אני פשוט לא אצעק את זה במגפון 😊

# data[].attributes.subject
רק 4/5 ילדים יודעים, אני לא מתביישת, אני פשוט לא אצעק את זה במגפון 😊

# data[].attributes.body
כשאני הייתי קטנה הייתי מעמידה פנים השמיעה שלי הרבה יותר גרועה ממה שהיא...
הייתי אומרת שאני לא שומעת כלום בלי מכשירי שמיעה והייתי מסבירה שאני יכולה לקרוא שפתיים ואז כולם היו מבקשים ממני להוריד את המכשירים לומר להם מה הם אמרו (מתוך סקרנות) ואני הייתי זורמת אתם והם היו בשוק שאני מבינה מה הם אומרים...
זה היה מאוד מצחיק 😂

# data[].attributes.body
הם לא ידעו עליה כל כך כי פעם שמעתי יותר טוב.

# data[].attributes.body
החברות בכיתה מעצבנות אותי כי הן לא מבינות מה זה להיות לקויית שמיעה.ואולי הן חושבות שאני מפונקת כי אני רוצה לשבת מקדימה.

# data[].attributes.body
אני חושבת שהתייחסו אליי כשהייתי קטנה בכך שלא ממש התייחסו אליי בקטע מוזר ונראה לא יפה. יותר התייחסו אליי באופן שזה נראה מעניין ובסקרנות, ואולי שאלו אותי כל מיני שאלות על המכשירים.

# data[].attributes.body
היום מתייחסים עליי כבנאדם רגיל, לא ממש עושים מזה עניין, אבל אני חושבת שהמורות נותנות יותר יחס עליי אם זה בקטע להוריד את המסכה או להגביר את קולם.

# data[].attributes.headline
וואי יש לי חברות מהממותתת

# data[].attributes.subject
וואי יש לי חברות מהממותתת

# data[].attributes.body
ביסודי אני זוכרת שהייתה לי חברה אחת (היא עדיין חברה שלי:) שהייתה שומרת לי מקום בתחילת שנה מקדימה בכיתה כדי שאני אשמע יותר טוב.
לפעמים הן אפילו לקחו את זה כיתרון. למשל כשהיינו צריכות להיות בהקבצות והמורה אמרה לנו לעבור לכיתה אחרת בשביל ההקבצה שלנו- הן הלכו למורה ואמרו לה שאני צריכה את הכיתה האקוסטית ולכן ההקבצה שלנו צריכה להישאר בכיתה שלי. ככה הן הרוויחו (וגם אני) שכל זמן שיש הקבצות אנחנו נשארות בכיתה שלנו ולא עוברות לשום מקום. זה היה ממש מצחיק.
חוץ מזה, בכללי לפי מה שזכור לי הן לא ממש התייחסו לעניין הזה..כאילו, זה לא היה משהו יותר מידי מוזר או משהו.

# data[].attributes.headline
עדיין חברות מושלמות

# data[].attributes.subject
עדיין חברות מושלמות

# data[].attributes.body
הן ממש סבבה עם זה. הן לא מתנהגות כאילו אני שונה מהן או משהו. למשל כשאני רוצה שקט (לא קורה הרבה שאני עושה את זה) אני סוגרת את המכשירי שמיעה שלי כשהם עדיין בתוך האוזניים ואז הם כמו פקקים ואני שומעת פחות את הרעשים (תנסו את זה;) והן מבינות למה אני עושה את זה ואולי לפעמים צוחקות (לא עלי, איתי)
קיצורר הן ממש לא לוקחות את זה כמשהו מוזר

# data[].attributes.body
החברות שלי היו צמודות אלי כל הזמן
וגוננו עלי כשילדה  היתה מסתכלת על האוזן הם היו כועסות עליה למרות שאמרתי
שזה בסדר.

# data[].attributes.headline
אני זוכרת שקיבלתי יחס רגיל כמו שנתתי לאחרים. אולי היו פעמים שדיברו אליי ולא שמעתי אבל אני לא זוכרת משהו מיוחד.

# data[].attributes.subject
אני זוכרת שקיבלתי יחס רגיל כמו שנתתי לאחרים. אולי היו פעמים שדיברו אליי ולא שמעתי אבל אני לא זוכרת משהו מיוחד.

# data[].attributes.body
גם ביסודי וגם עכשיו אני לא מרגישה יחס מיוחד. אני גם לא רציתי לקבל יחס מיוחד בעבר. דווקא היום יש יותר מודעות גם לי וגם לחברות. הן יותר שמות לב ורואות אם שמעתי. ואם לא אז הן חוזרות שוב על מה שאמרו. רק השנה אני יותר שמה לב למה שקשור בשמיעה שלי. ואפילו חושבת שכשאסיים לימודים אולי אעשה שתל.

# data[].attributes.body
הם אתיחסו אליי רגיל

# data[].attributes.body
נולדתי חירשת אז בכלל לא היה לי ירידה בשמיעה וחברות שלי לא "התייחסו לזה"
וחוץ מזה אני לא זוכרת כי הניתוח הי כשהייתי בת שנה

# data[].attributes.body
חברות שלי היום מתנהגות אלי פשוט מ ד ה י ם אני מאחלת לכולם שיהיה להם חברות כאלה מדהימות כמו שלי.

# data[].attributes.body
החברים שלי לא שמו לב לירידה בשמיעה שלי