# data[].attributes.body
Lyčių lygybė Lietuvoje suprantama kaip vienas iš pagrindinių demokratijos principų, kuris grindžiamas lyčių lygiomis teisėmis, atsakomybe, galimybėmis visose gyvenimo srityse ir vienoda elgsena su abiem lytimis. Tai vienas iš pagrindinių ekonominės, socialinės ir demokratinės raidos tikslų. Moterų ir vyrų lygybė – būtina Lietuvos ekonominės plėtros sąlyga.

# data[].attributes.body
Remiantis Lietuvos statistikos departamento duomenimis, Lietuvoje moterys 2009 m. sudarė 53,5 % šalies gyventojų (100 vyrų teko 114 moterų). Šis rodiklis nuo 1990 m. kito labai nedaug – nuo 1990 m. (52,7%) iki 2002 m. (53,3 %) jis didėjo tolygiai, nuo 2002 m. išliko nepakitęs iki 2006 m. (53,4 %). Vėliau dar vienu procentiniu punktu padidėjo 2008 m. (53,5 %) ir šiuo metu yra stabilus. Šitoks rodiklio dydis Lietuvoje ir Europos Sąjungos senbuvėse šalyse yra labai panašus: 2007 m. ES moterys sudarė 51,7 % visų gyventojų, o Lietuvoje – 53,4 %. Moterų, nors ir sudarančių kiekybinę daugumą šalyje, padėtis tiek viešajame, tiek privačiame sektoriuose vis dar yra prastesnė nei vyrų

# data[].attributes.body
Tomis visuomenės gyvenimo aplinkybėmis ir moters padėtį šeimoje bei visuomenėje beveik tris XIX amžiaus ketvirčius vienareikšmiškai apibrėžė tradicija. Šimtus metų moteris buvo regima tik šeimoje ir per šeimą – kaip žmona, motina, šeimininkė. Apie XIX a. pirmojoje pusėje Europoje atsiradusią emancipuotą moterį Lietuvoje žinota tik iš nuogirdų. Lietuviškoje realybėje tokį moters tipą pastebėti dar labai sunku. Tačiau pirmiausia dėl politinių aplinkybių pakitusios Lietuvos visuomenės gyvenimo sąlygos atsiliepė ir moterų padėčiai: pamažu joms vėrėsi naujos veiklos sferos. Vis dar likdama šeimos pasaulyje, moteris įsitraukė į visuomenei reikšmingą darbą, siejamą visų pirma su tautiškumo, tautinės kultūros išsaugojimu. Šiame kontekste iškilo moterų švietimo klausimas, kurį svarstant buvo išsakytos pirmosios modernesnės pažiūros į moters padėtį visuomenėje

# data[].attributes.body
Auklėjamoji moters funkcija šeimoje buvo laikoma nelygstamos svarbos visuomenės ir visos žmonijos likimui, nes civilizacijos pažangos ir apskritai jos išlikimo pradžia esanti kiekvieno atskiro individo širdyje. Todėl moteris buvo laikoma tikėjimo, doros, šeimos, pilietinių vertybių, tradicijų saugotoja ir perteikėja. Tam tikra prasme visuomenės ateitis buvo jos rankose.

# data[].attributes.body
Nors visuomenėje vyko diskusijos apie moterų švietimą, kurias išprovokavo išsilavinusios ir patriotiškai nusiteikusios motinos poveikio savo vaikams  ir kartu mergaičių švietimo turinio įtakos visuomenės likimui suvokimas,  pasigirdo jaunosios kartos balsų laikyti moteris lygiomis vyrams partnerėmis sprendžiant visuomenės problemas, - visa tai nepajėgė pakirsti tradicinio požiūrio į moters vaidmenį visuomenėje. Ir toliau vyravo tradicionalistinis moters paskirties suvokimas – būti vyro pagalbininke gyvenime ir nepriekaištingai atlikti savo pareigas, kurios apribojamos tik namais. Ir toliau paliekama griežta atskirtis: pasaulis – vyrams, o moteriai – Dievas ir šeima. Ne pasaulis, ne viešasis gyvenimas, bet namai turį būti “jos viešpatavimo, garbės ir sėkmių teatru.” Moteris esanti sutverta namams ir šeimos gyvenimui. Namai, t.y. vyras, vaikai ir namų ūkis, – moteriai skiriama dalia, moters pasaulis, jos gyvenimas, to gyvenimo esmė ir prasmė.