# data[].attributes.headline
Обдаровані діти

# data[].attributes.subject
Обдаровані діти

# data[].attributes.attachment_link.title
″ОБДАРОВАНА ОСОБИСТІСТЬ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ В УМОВАХ ЗПО”

# data[].attributes.attachment_link.description
Обдарованість – це високий рівень здібностей людини, що дозволяє їй досягти особливих успіхів у певній галузі діяльності. Від природи діти допитливі й спов…

# data[].attributes.headline
Важливі характеристики обдарованих дітей

# data[].attributes.subject
Важливі характеристики обдарованих дітей

# data[].attributes.headline
Обдаровані діти, хто вони?

# data[].attributes.subject
Обдаровані діти, хто вони?

# data[].attributes.headline
Труднощі, що відчувають обдаровані діти

# data[].attributes.subject
Труднощі, що відчувають обдаровані діти

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Розвиток дитини

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У вас росте обдарована дитина й останнім часом вона бореться з низкою соціальних, емоційних чи шкільних негараздів? Обдарованість часто супроводжується дивною сукупністю проблем: від перфекціонізму й духу суперництва до складнощів у дружніх стосунках. Далі освітлено деякі поширені проблеми та відповідні заходи, яких ви можете вжити для їх вирішення, а також для допомоги дитині в гармонійному розвитку.

Проблема заниженої самооцінки

Обдарована в навчанні дитина може відчувати, що відрізняється від своїх однолітків, до того ж вона може піддаватись їх цькуванню (булінгу) й перебувати у зв'язку з цим у депресивному стані. Дослідження показали, що чим вище рівень інтелектуальної обдарованості дитини, тим вище ризик виникнення соціальних труднощів. Дуже важливо стежити за самооцінкою своєї дитини і, якщо вона потерпає від її нестачі, своєчасно консультуватися з учителями та дитячими психологами. Про наявність цієї проблеми можуть свідчити її негативні думки про себе й періодичні перепади настрою.

Порада: знайдіть такий вид спорту або хобі, які допоможуть вашій дитині розвинути почуття впевненості в собі, відчути себе "нормальною", почати поважати себе та знайти спільну мову з однолітками. Як варіанти можна розглянути футбол, сучасні танці, гру на гітарі.

Порада: попросіть дитину протягом чверті або півріччя зосередити свою "віддачу" тільки на одному певному виді волонтерської діяльності, яка їй найбільше подобається.

Перфекціонізм

Обдаровані діти часто намагаються досягати максимальних результатів у всіх сферах свого життя. Ваша дитина може відкладати виконання домашнього завдання, початок шкільного проекту або витрачати на це надто багато додаткового часу, а все тому, що в неї є бажання зробити все ідеально. Крім того, ваша дитина може бути надзвичайно обдарованою в певних предметах, але при цьому мати середні здібності в інших, і це також може розбурхати проблему перфекціонізму. Прагнення виконати все ідеально забирає багато часу, стомлює й навіть шкідливе для здоров'я. Перфекціонізм супроводжується болями в животі, голові, розладом харчування й навіть формуванням обсесивно-компульсивного розладу.

Порада: коли дитина маленька, уникайте виправляння будь-яких її невеликих граматичних або фактичних помилок і нагадуйте про те, що дуже важливо вміти розслаблятись, особливо, коли перфекціонізм переходить межу.

Якщо мова йде про дитину старшого віку, допоможіть їй установити основні завдання та критерії досягнення успіху у шкільному проекті або доповіді ще до того, як вона візьметься за його виконання. Наприклад, вивчіть завдання разом з дитиною, отримайте уявлення про те, наскільки довгою й докладною повинна бути доповідь (скільки сторінок, скільки цитат у ній мусить бути тощо), зробіть чорновий варіант і встановіть часові рамки, в які дитина повинна вкластися з урахуванням впливу цього проекту чи доповіді на її успішність. Інакше кажучи, допоможіть дитині "дізнатись, коли треба кинути" і просто насолоджуватися процесом виконання проекту, а не хвилюватися через його недосконалість.

Порада: порадьте дитині спробувати нові веселі розваги, наприклад, покататись на незвичайних гойдалках у парку атракціонів. Крім того, допоможіть їй знайти здоровий вихід для свого прагнення до лідерства, наприклад, у вигляді допомоги при навчанні або тренуванні молодших дітей.

Порада: "обдарованість" - це термін, призначений для батьків і вчителів, щоб допомогти яскравим, здібним учням, але жодним чином не мета, поставлена перед вашою дитиною. Замість того щоб використовувати термін "обдарованість" як джерело мотивації або певний стандарт успішності дитини у школі, спробуйте зберігати ті ж високі, але здорові очікування від дитини, як у той час, коли ви вважали її просто здібною.

Порада: коли дитина відчуває себе надмірно схвильованою, примусьте її зробити паузу, закрити очі і зробити кілька глибоких вдихів. Порадьте їй в моменти розчарувань думати тільки про хороше як у ставленні до себе, так і у ставленні до інших людей.

Проблема дружніх стосунків

Один з найбільш складних аспектів обдарованості - це проблема знаходження друзів і збереження довготривалих дружніх стосунків. Обдаровані діти можуть здаватися соціально зрілими й добре пристосованими до життя в суспільстві, але при цьому відчувати себе самотніми й журитися із приводу проблем з однолітками. Ваша дитина може відчувати, що в неї занадто мало спільного з однокласниками або зіштовхнутися з проблемою у процесі входження в товариство однолітків для ігор та іншої спільної діяльності. Іноді дитина може легко заводити друзів, але потім друзі починають сприймати її як "задаваку". В обдарованої дитини можуть виникати очікування від дружби, які відрізняються від очікувань її однолітків, оскільки вона більше розвинена інтелектуально й більш чутлива та емоційна.

Найбільш обдаровані діти, як правило, відчувають найбільші труднощі із дружбою. Дуже важливо допомагати дітям у подоланні соціальних та емоційних проблем на ранніх стадіях їх виникнення, при цьому варто звернутись по допомогу до вчителів або психолога. Кількість соціальних проблем може збільшуватися з віком.

Порада: допоможіть дитині знайти відповідне товариство, організовуючи спільні заходи з дітьми зі схожими інтересами та рівнем інтелекту. Попросіть учителя знайти інших обдарованих дітей у школі (не тільки в її класі). Відвідуйте з дитиною наукові гуртки та літературні семінари, там вона може зустріти яскравих і здібних однолітків.

Порада: нехай дитина виконує домашнє завдання письмово, а не за допомогою мобільного телефону або Інтернету. При цьому давайте їй короткі перерви приблизно кожні 30 хвилин, щоб її мозок встигав відпочити.

Порада: крім витрати енергії на різні види діяльності організм дитини споживає велику кількість енергії для фізичного зростання! Подбайте про добре харчування та раціональний режим сну вашої дитини.

# data[].attributes.attachment_link.title
Труднощі, які відчувають обдаровані діти

# data[].attributes.attachment_link.description
Дев'ять труднощів, з якими зіштовхуються обдаровані діти, а також поради батькам про те, як їх подолати

# data[].attributes.headline
Три історії про обдарованих дітей. що надихають

# data[].attributes.subject
Три історії про обдарованих дітей. що надихають

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Голос Америки Українською

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аліна Голіната

# data[].attributes.attachment_link.title
Три історії про обдарованих дітей, яких не зупиняють фізичні обмеження

# data[].attributes.attachment_link.description
Їм дали шанс розкрити унікальні таланти

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Харків

# data[].attributes.attachment_link.title
«Обдаровані діти»: 12-річний режисер Матвій Глазунов

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Обдарованість - це системне, що розвивається протягом життя якість психіки, яка визначає можливість досягнення людиною більш високих, непересічних результатів в одному або декількох видах діяльності порівняно з іншими людьми.

Обдарована дитина - це дитина, яка виділяється яскравими, очевидними, іноді видатними досягненнями (або має внутрішні передумови для таких досягнень) в тому чи іншому виді діяльності.

Якісна своєрідність і характер розвитку обдарованості - це завжди результат складної взаємодії спадковості (природних задатків) і соціокультурного середовища, опосередкованого діяльністю дитини (ігровий, навчальної, трудової). При цьому особливе значення мають власна активність дитини, а також психологічні механізми саморозвитку особистості, що лежать в основі формування і реалізації індивідуального обдарування.

Потенційні передумови до досягнень в різних видах діяльності притаманні багатьом дітям, проте не всі вони демонструють реальні неабиякі результати. У деяких випадках причиною, що затримує становлення обдарованості, незважаючи на високий рівень здібностей, є ті чи інші проблеми розвитку дитини, наприклад, заїкання, підвищена тривожність, конфліктний характер спілкування і т.п. При наданні такій дитині психолого-педагогічної підтримки ці бар'єри можуть бути зняті.

В якості однієї з причин відсутності проявів того чи іншого виду обдарованості може бути недолік необхідних знань, умінь і навичок, а також недоступність (в силу умов життя) предметної області діяльності, відповідної даруванню дитини.

Що таке обдарованість

Психологія не знає слів "дар" і "прокляття". Мовою науки обдарованість - це яскраво виражені здібності в одній або декількох сферах, наприклад, гострий музичний слух.

Обдарована дитина - дитина, що демонструє здібності та успіхи, що перевершують досягнення своїх однолітків, а іноді і дорослих людей.

Основа обдарованості - вроджені задатки, але без соціального впливу, відповідного виховання і освіти вони не перейдуть в здатності, талант і геніальність.

Який буває обдарованість:

спортивна;

музична;

художня;

акторська;

соціальна;

гуманітарна;

технічна;

академічна (підвищена здатність вчитися, освоювати і розуміти матеріал з будь-якої області);

інтелектуальна (аналітичні вміння, успіхи з конкретного предмета);

творча (виразні емоції і нестандартне мислення).

Як видно, не всі види мають пряме відношення до середньостатистичної загальноосвітній школі. Наприклад, музична або художня обдарованість там бідно себе проявить. Але такій дитині потрібно не просто додаткову освіту (захоплюючись музикою, він забуде або не знайде сили займатися навчанням), а основне особливе освіту. Йдеться про центрах розвитку дитячої обдарованості, про школах з особливим ухилом і т. Д.

У широкому сенсі обдарованість ділиться на інтелектуальну та творчу.

Специфіка обдарованості в дитячому віці

1) Дитяча обдарованість часто виступає як прояв закономірностей вікового розвитку. Кожен дитячий вік має свої передумови розвитку здібностей. Наприклад, дошкільнята характеризуються особливою схильністю до засвоєння мов, високим рівнем допитливості, надзвичайної яскравістю фантазії; для старшого підліткового віку характерними є різні форми поетичного і літературної творчості і т.п. Високий відносна вага вікового фактора в ознаках обдарованості іноді створює видимість обдарованості (тобто "маску" обдарованості, під якою - звичайна дитина) у вигляді прискореного розвитку певних психічних функцій, спеціалізації інтересів і т.п.

2) Під впливом зміни віку, освіти, освоєння норм культурної поведінки, типу сімейного виховання і т.п. може відбуватися "згасання" ознак дитячої обдарованості. Внаслідок цього вкрай складно оцінити міру стійкості обдарованості, що проявляється даними дитиною на певному відрізку часу. Крім того, виникають труднощі щодо прогнозу перетворення обдарованої дитини в обдарованого дорослого.

3) Своєрідність динаміки формування дитячої обдарованості нерідко проявляється у вигляді нерівномірності (неузгодженості) психічного розвитку. Так, поряд з високим рівнем розвитку тих чи інших здібностей спостерігається відставання в розвитку писемного та усного мовлення; високий рівень спеціальних здібностей може поєднуватися з недостатнім розвитком загального інтелекту і т.д. У підсумку за одними ознаками дитина може ідентифікуватися як обдарований, за іншими - як відстає в психічному розвитку.

4) Прояви дитячої обдарованості часто важко відрізнити від навченості (або ширше - ступеня соціалізації), що є результатом більш сприятливих умов життя даної дитини.

Оцінка конкретної дитини як обдарованого значною мірою умовна. Самі чудові здібності дитини не є прямим і достатнім показником його досягнень в майбутньому. Ознаки обдарованості, притаманні в дитячі роки, навіть при самих, здавалося б, сприятливих умовах можуть або поступово, або дуже швидко зникнути. Облік цієї обставини особливо важливий при організації практичної роботи з обдарованими дітьми. Не варто використовувати словосполучення "обдарована дитина" в плані констатації (жорсткої фіксації) статусу певного дитини. Адже абсолютно очевидний психологічний драматизм ситуації, коли дитина, що звикла до того, що він - "обдарований", на наступних етапах розвитку раптом об'єктивно втрачає ознаки своєї винятковості. Виходячи з цього, в практичній роботі з дітьми замість поняття "Обдарована дитина" слід використовувати поняття "ознаки обдарованості дитини" (або "дитина з ознаками обдарованості").

Ознаки обдарованості проявляються в реальній діяльності дитини і можуть бути виявлені на рівні спостереження за характером його дій. Про обдарованості дитини слід судити в єдності категорій "можу" і "хочу", тому ознаки обдарованості охоплюють два аспекти поведінки обдарованої дитини: інструментальний і мотиваційний. Інструментальний характеризує способи його діяльності, а мотиваційний - ставлення дитини до тієї чи іншій стороні дійсності, а також до своєї діяльності.

Амбідекстри і амбіцеребральная обдарованість

В останні кілька років виділяють третій варіант обдарованих дітей - амбідекстри (однаково високий розвиток правого і лівого півкулі). Цей вид виглядає як подвійність поведінки (ніби дві дитини в одному) або синдром гіперактивності (СДУГ). До певного моменту півкулі працюють по черзі або помітні здібності, властиві одному з них. Рівне прояв активності півкуль відбувається спонтанно. Це виглядає в прямому сенсі як прорив і різкий стрибок у розвитку. Це момент пікового розвитку мозку. В наші дні амбідекстри повністю дозрівають в середньому до 16 років.

З 2008 року серед амбидекстров психологи виділяють особливо обдарованих дітей, або амбіцеребральних дітей. Їх півкулі не просто працюють одночасно і паралельно, але і при цьому вирішують різні завдання. Наприклад, дитина пише різний текст двома руками одночасно. Пік психічного розвитку особливо обдарованих дітей настає ще пізніше, ніж у амбидекстров - 23-27 років.

Проблема в тому, що до цього піку діти виглядають надмірно інфантильними і відсталими в розвитку. Вони насилу закінчують школу, насилу освоюють професію. Але як тільки відбувається стрибок, демонструють видатні здібності. Стають успішними професіоналами, влаштовуються на добре оплачувану посаду. Не виключено, що Альберт Ейнштейн ставився до цієї категорії (його двічі виганяли з коледжу за проблеми з математикою).

Мотиваційний аспект поведінки обдарованої дитини

Мотиваційний аспект поведінки обдарованої дитини має наступні ознаки:

1) Підвищена виборча чутливість до визначених сторонам предметної дійсності (знакам, звукам, кольором, технічних пристроїв, рослинам і т.д.) або певним формам власної активності (фізичної, пізнавальної, художньо-виразної і т.д.), що супроводжується, як правило, переживанням почуття задоволення.

2) Підвищена пізнавальна потреба, яка проявляється в ненаситної допитливості, а також готовності за власною ініціативою виходити за межі вихідних вимог діяльності.

3) Яскраво виражений інтерес до тих чи інших занять або сфер діяльності, надзвичайно висока захопленість якимось предметом, заглибленість в ту чи іншу справу, що тягне за собою вражаючу завзятість і працьовитість.

Перевага парадоксальною, суперечливою і невизначеною інформації, неприйняття стандартних, типових завдань і готових відповідей.

4) Висока вимогливість до результатів власної праці, схильність ставити надважкі мети і наполегливість в їх досягненні, прагнення до досконалості.

Поведінка обдарованої дитини зовсім не обов'язково має відповідати одночасно всім вищезгаданим ознаками. Але навіть наявність одного з цих ознак має привернути увагу фахівця і орієнтувати його на ретельний і тривалий за часом аналіз кожного конкретного випадку.

проблеми обдарованості

Обдарованість - девіація зі знаком плюс. Це відхилення від середньостатистичної норми, але в позитивну сторону. Будь-яка девіація вимагає уваги психолога і викликає нерозуміння з боку суспільства.

З якими труднощами стикаються обдаровані діти:

буллінг з боку однокласників, некомпетентних дорослих і вчителів;

втрата мотивації до навчання (програма занадто проста);

внутрішня тривога через неможливість повноцінно розкрити потенціал.

Обдаровані діти асоціальні, якщо розуміють, що навколишнє середовище їм не підходить. Своє негативне ставлення до навчання (через нудьгу) вони висловлюють порушенням дисципліни, прогулами. Соціальна (лідерська) обдарованість, розвивається хаотично, виливається в деструктивну поведінку, хуліганство. У звичайній школі у обдарованих дітей обов'язково виникають проблеми з адаптацією.

Дитина не розуміє своєї обдарованості, а якщо інтуїтивно і відчуває її, то без підтримки дорослого втрачається. В умовах неконтрольованої обдарованості дитина зарозумілий, егоїстичний. Для нього інші діти не цікаві, тим більше він бачить свою перевагу. Для запобігання подібних реакцій необхідна грамотна робота батьків і психологів:

своєчасне виявлення обдарованості;

напрямок її в потрібне русло (відповідне навчання);

пояснення нормальності цього явища та запобігання народження комплексу бога (виховання).

У психології є поняття "синдром обдарованості", що передбачає хворобливе самолюбство людини, постійне прагнення самостверджуватися і демонструвати здібності. Пізніше це викликає неврози, депресії, розлади. Деякі обдаровані діти в майбутньому досягають великих висот, деякі стають "середньостатистичними", а хтось вершить історію (мистецтво, наука), але часто рано і сумно закінчує життя.

Система освіти пропагує цілісний розвиток особистості та індивідуальний підхід до кожної дитини. Але на практиці це реалізовано не скрізь. Так, і фізично важко одночасно займатися з обдарованими дітьми, відстаючими, нормально розвиваються. А в класах такий "вінегрет" і виходить, особливо в сільських школах або малих містах, де немає диференціації освітньої системи і заклад один на всіх.

Види обдарованості та їх характеристики

Існує кілька класифікацій потенційних здібностей, ряд фахівців ділять їх по інтенсивності (виражені і невиражені), деякі з часу виникнення (ранні і пізні). Але найпопулярніше перерахування видів обдарованості ґрунтується на сфері їх прояву. У цій класифікації інші переліки використовуються в якості характеристик, тобто, схильність до музики може бути ранньою, сильно вираженою і спеціальної, наприклад, людина не стільки виконує твори, скільки складає їх.

Згідно популярному перерахуванню, потенційні можливості бувають:

в практичній діяльності (природна обдарованість до спортивних тренувань, ремеслам або організаторської діяльності);

в теоретичних і інтелектуальних заняттях (наука);

в естетично-мистецькій сфері (малювання, музика, скульптура);

в комунікаційної області (ораторське мистецтво);

в духовно-ціннісної діяльності (створення нових цінностей, служіння суспільству).

Інтелектуальна обдарованість

Ці здібності виявляються, починаючи з підліткового віку, в ранньому дитинстві їх помітити складно навіть дослідним психологам. Інтелектуальний вид обдарованості може бути виявлено спеціальними тестами, що оцінюють схильність людини до побудови логічних конструкцій. Методики допомагають визначити область, де здібності виявляються більш яскраво, наприклад, людина може розуміти точні науки, але не мати схильність до вивчення мов. Розвинути їх можна, якщо мотивувати особистість на глибоке пізнання предмета і забезпечити її потрібними ресурсами.

Художня обдарованість

Виявляється і в ранньому віці, і в дорослому. Вони посилюються в спеціальних гуртках і секціях, наприклад, музичній школі або образотворчого мистецтва-студії. Є 2 типу подібних здібностей і при їх розвитку важливо враховувати даний факт. Відповідно до цієї класифікації види обдарованості в цій галузі будуть яскраво вираженими тільки при правильному підході самої людини, педагога або батька. В іншому випадку позитивного результату від занять не буде.

Види художньої обдарованості:

1. Інтелектуальна
. Розвивається планомірно, тобто дитина або дорослий легко запам'ятовують і використовують будь-яку інформацію, що стосується обраної області.

2. Академічна
. Людина цікавиться предметом вибірково, його успіхи змінюються періодами падіння та важливо підтримувати мотивацію до досягнення цілей у такої дитини або дорослого.

музична обдарованість

У більшості класифікацій є підвидом художніх здібностей. Ознаки обдарованості в області музики очевидні, часто виявляються ще в ранньому дитинстві. Відмінний слух, уміння відтворювати почуту мигцем мелодію, наявність співочого голосу складно не помітити. Як правило, батьки намагаються віддати таких дітей до спеціальної школи, головне завдання педагогів і наставників підтримувати мотивацію до занять.

спортивна обдарованість

Виявляється не тільки в сфері когнітивної діяльності, а й в області фізіології. Інші види обдарованості рідко мають настільки яскраве вираження, на відміну від цієї здатності. Рухливість суглобів, довжина сухожиль і адаптація м'язів до розтяжці - все це визначається медиками, а не психологами, і впливає на ефективність спортивних тренувань певного типу. Виявлення обдарованості краще проводити в дитячому віці, доросла людина навряд чи зможе розвинути здібності максимально. Тому дитину рекомендують показувати лікарям і тренерам у віці 5-6 років.

творча обдарованість

Цей тип ряд фахівців не виділяють в окремий підтип. Але деякі психологи вважають, що варто все ж розглядати його окремо, і описують його як відсутність уваги до канонів, умовностей, і не зведення авторитетів в ранг божеств. Види творчої обдарованості визначаються по області діяльності людини, наприклад, музична або здатність до точних наук. Яскраво проявитися вони можуть не тільки в дитячому віці, але і в дорослому чи похилому, хоча останнє зустрічається не так вже й часто.

академічна обдарованість

Це здатність до навчання, дитина і дорослий, наділені нею, легко осягають нові предмети. Прояв обдарованості відбувається в дитинстві, часто педагоги помічають таких людей ще в початковій школі. Учні з цією здатністю не витрачають багато сил на вивчення предметів, вони, як кажуть, ловлять на льоту будь-яку інформацію, швидко пов'язують її логічно з уже наявними знаннями. Треба враховувати, що без мотивування з боку дорослих або самостійного контролю власної діяльності, такі люди можуть швидко забути про свою схильність і не розвивати її.

Соціальна обдарованість

Виявляється в духовно-ціннісній сфері. Обдарованість людини сприяє тому, що він постійно шукає нові шляхи розвитку суспільства, допомоги різним верствам населення. Не обов'язково такі особистості приділяють увагу економічним проблемам, в ряді випадків вони займаються створенням духовних цінностей, стають священнослужителями або наставниками. З них можуть вийти відмінні вихователі і педагоги. Схильність частіше виявляються в юнацькому і дорослому віці.

лідерська обдарованість

Здатність цього типу зустрічається часто, але яскраво вираженою стає рідко. Відмінними прикладами подібних людей є політичні лідери, військові начальники, полководці. Тобто ті, хто вміє впливати на інших особистостей, вести їх за собою, мотивувати на вчинення певних дій. Нерідко такі люди стають кримінальними авторитетами, тому при виявленні здібностей в ранньому віці важливо дати дитині правильну соціальну установку, прищепити йому шановані в культурному суспільстві цінності.

Критерії обдарованості цього типу такі ж, як і у інших. Здібності можуть виявлятися в ранньому і пізньому віці, вони бувають вираженими і не дуже, розвиненими і немає. Лідерські якості та обдарованість сходять нанівець, якщо людина не стане цілеспрямовано займатися їхнім вихованням. Слід підтримувати прагнення лідера вивчати ораторські прийоми, проходити тренінги, що підвищують упевненість в собі.

літературна обдарованість

Це здатність до створення художніх текстів. Розвиток обдарованості відбувається, якщо людина або батьки дитини виділяють час на заняття літературною творчістю. Такі люди часто є генераторами ідей, але зворотна сторона медалі це стан нервозності і нестабільності. Як наслідок, для них важлива підтримка оточуючих, правильна мотивація і вміння позитивно реагувати на критику.

Обдарованість може проявитися в будь-якому віці, тому дорослі люди не повинні відмовлятися від тих творчих, інтелектуальних, духовних і спортивних занять, якими їм хочеться опанувати. Можливо, вони знайдуть в собі нові здібності і розвинуть їх. Завданням батьків же є своєчасне виявлення обдарованості у дітей і спрямування їх на відповідні заняття, надання моральної підтримки і надання ресурсів для досягнення успіху в обраній галузі.

діагностика обдарованості

Щоб уникнути трансформації позитивної девіації в негативну, потрібно вчасно виявити обдарованість і допомогти дитині реалізуватися як особистість. Для цього потрібно знати види, особливості та ознаки обдарованості.

Чи відомо вам, наприклад, що обдарованість буває лідерської? Мама вважає дитину впертим і нестерпним, вчителі не можуть впоратися з силою "клану", який він організував, а дитині просто потрібні відповідні умови розвитку, так як він соціально обдарований.

Виявлення обдарованості - системний процес. Здібності не виявляються однією методикою. Обдарованість обчислюється в процесі оцінки розвитку дитини. Вона виникає не в конкретний період розвитку, а проявляє себе як в ранньому віці, так і в дошкільному, шкільному. Важливо регулярно аналізувати успіхи дитини. Це можливо за допомогою розвиваючого навчання, наприклад, за системою Ельконіна-Давидова.

Використовувати тести теж необхідно, але не можна робити висновок за результатами однієї діагностики. Наприклад, високі показники самі по собі не означають обдарованості. А низькі показники тесту творчого або емоційного інтелекту не ознака відсутності креативності або соціальної обдарованості.

Виявити обдарованість допоможе всебічний розвиток особистості, аналіз здібностей і успіхів в різних сферах. Для цього потрібно:

задіяти дитини в різних видах діяльності (навчальна, ігрова, предметно-орієнтована, естетична і т. д.);

по черзі пропонувати різні види активності і відзначати успіхи дитини в спорті, науці, змаганнях, конкурсах, олімпіадах, конференціях, фестивалях, інтелектуальних іграх;

спільно працювати батькам, педагогам і психологам (спільно оцінювати успіхи дитини);

проводити експертні діагностики особливостей особистості, окремо вивчати сфери, в яких фахівці відзначають великі успіхи.

Спостереження за дитиною триває все життя, так як обдарованість динамічна. Після поміщення дитини в особливі умови спостереження подвійно необхідно. Це підтвердить або спростує прийняте рішення. Іноді дітей помилково поміщають в спеціальні центри, приймаючи високий рівень розвитку і соціалізації за обдарованість.

Як це проявляється на практиці: багато дітей до вступу в перший клас вміють читати, на початку року обганяють всіх за швидкістю читання, але вже до кінця року решта учнів наздоганяють їх і навіть переганяють. Так само працює "уявна обдарованість".

Діти з сімей, де батьки мріють обдарованою дитиною, часто виявляються хибно спрямованими в особливі закладу. Вони перевершують своїх однолітків, але їм важко це дається, так як вроджених задатків немає. Обдаровані діти з задоволенням рухаються в тому напрямку, де здібності вище. Звичайній дитині психологічно важко виправдовувати очікування батьків.

Обдарованість, талант, геніальність в психології

Визначення потенційно високих здібностей дав Теплов, який позначив їх як якісно-своєрідні поєднання якостей, що сприяють досягненню успіху в певному виді діяльності. Поняття "обдарованість" в психології не дорівнює геніальності або таланту. Ці визначення означають, що людина - вищий рівень інтелектуального чи творчого розвитку особистості. Потенційні ж можливості відносяться до тих, що можуть не бути видно протягом життя і інтенсивність їх вираження залежить від того, чи займалися розвитком даного при народженні.

Психологічні особливості взаємодії з обдарованою дитиною

Обдарованість - відхилення в розвитку. Будь-яке відхилення потребує особливого нагляду і супроводі. 50″aligncenter size-full wp-image-49995″ src="https://kozaky.org.ua/wp-content/uploads/odarennye-deti.jpg" alt="" width="350″ height="193″>

Інструментальний аспект поведінки обдарованої дитини має наступні ознаки:

1) Наявність специфічних стратегій діяльності. Способи діяльності обдарованої дитини забезпечують її особливу, якісно своєрідну продуктивність. При цьому виділяють три основних рівня успішності діяльності, з кожним з яких пов'язана своя специфічна стратегія її здійснення:

швидке освоєння діяльності і висока успішність її виконання;

використання і винахід нових способів діяльності в умовах пошуку рішення в заданій ситуації;

висування нових цілей діяльності за рахунок більш глибокого оволодіння предметом, що веде до нового бачення ситуації і пояснює появу несподіваних, на перший погляд, ідей і рішень.

Для поведінки обдарованої дитини характерний головним чином третій рівень успішності - новаторство як вихід за межі вимог виконуваної діяльності, що дозволяє йому відкривати нові прийоми і закономірності.

2) Сформованість якісно своєрідного індивідуального стилю діяльності, що виражається в схильності "все робити по-своєму" і пов'язаного з притаманною обдарованій дитині самодостатньою системою саморегуляції.

3) Особливий тип організації знань обдарованої дитини: висока структурованість; здатність бачити досліджуваний предмет в системі різноманітних зв'язків; згорнутість знань у відповідній предметній області при одночасній їх готовності розвернутися в якості контексту пошуку рішення в потрібний момент часу; категоріальний характер (захопленість загальними ідеями, схильність відшукувати і формулювати загальні закономірності). Це забезпечує дивовижну легкість переходу від одиничного факту чи образу до їх узагальнення та розгорнутій формі інтерпретації.

4) Своєрідний тип навченості. Він може проявлятися як у високій швидкості і легкості навчання, так і в уповільненому темпі навчання, але з наступним різким зміною структури знань, уявлень і вмінь. Факти свідчать, що обдаровані діти, як правило, вже з раннього віку відрізняються високим рівнем здатності до самонавчання, тому вони потребують не стільки в цілеспрямованих навчальних впливах, скільки в створенні варіативної, збагаченої і індивідуалізованої освітнього середовища.

Обдарованість - не дар і не прокляття. Це особливість особистості, яка в умілих або невмілих руках виявляється або тим, або іншим відповідно. Обдарованість не розвивається сама собою. Це не статус дитини, а вектор напрямку, підказка для батьків із взаємодії з сином (дочкою). Обдарованість виявляється і розвивається тільки в діяльності. І згасає без неї.

Виховувати обдарованих дітей не складніше, ніж звичайних. Проблема в іншому - система освіти поки не адаптована для цих дітей. Не всі батьки в змозі відправити дитину в спеціалізований заклад або віддати в розвиваючі секції (практично всі додаткову освіту платне). В останні 10 років проблема обдарованості і геніальності активно обговорюється, в системі освіти пропагується необхідність виявлення і супроводу талановитих дітей. Це прописано в законах про освіту, але на практиці поки виглядає не так цілісно.

Чим відрізняється обдарованість від таланту?

У сім'ї росте талановитий або ж обдарована дитина? Чим, власне, відрізняється талант від обдарованості або ж обдарованість - це талант? Перш за все, важливо сказати, що талант - це особливий дар від Бога. Тобто з певними задатками до чого-небудь людина народжується. Такі задатки і прийнято називати талантом. Що ж стосується обдарованості, то тут є необхідність в розвитку задатків. Іншими словами, розвиваючи свій талант, удосконалюючи його і працюючи над ним, можна досягти успіхів у житті і називатися здатним людиною.

Ваш психолог. Робота психолога в школі.

моделі обдарованості

Психологічні особливості інтелектуально обдарованих учнів

всі сторінки

Сторінка 2 з 4

1.2 Види обдарованості та їх характеристика

Зарубіжні і вітчизняні дослідники виділяють різні види обдарованості. Однак перш ніж перейти до їх характеристиці звернемося до аналізу поняття "обдарованість". Аналіз енциклопедичної літератури показує, що обдарованість розглядається як: - "якісно своєрідне поєднання здібностей, що забезпечує успішність виконання діяльності. Спільна дія здібностей, що представляють певну структуру, дозволяє компенсувати недостатність окремих здібностей за рахунок переважного розвитку інших "[32, с. 289]; - "талановитість; наявність внутрішніх умов для видатних досягнень у діяльності "[33, с. 267]; - "показник рівня розвитку загальних здібностей, що визначає діапазон діяльностей, в яких людина може досягти значних успіхів" [34, с. 290].У дослідженнях обдарованість зазвичай аналізується в декількох напрямках: Рассматріваяодаренность як психічне явище, вченими відзначається, що з педагогічному точки зору важливо: обдарованість, як і будь-яка інша психічна реальність, може бути присутнім в психіці конкретної людини в формі дійсності або у формі можливості свого здійснення [35 ]. Як психологічне явище обдарованість знайшла відображення в концепції обдарованості Б.Д. Богоявленської: одаренность- це "системне, що розвивається протягом життя якість психіки, яка визначає можливість досягнення людиною більш високих (незвичайних, неабияких) результатів в одному або декількох видах діяльності порівняно з іншими людьми" [36, с.47]. Н.С. Лейтесом підкреслюється соціальний аспект обдарованості.Як соціальне явленіеона є особливою формупроявленія творчої природи психіки в явній і вікової формі, для реалізації якої необхідно наявність не тільки природних задатків, але і середовищних умов [14]. В.С. Юркевич відзначається, що існують "різні види обдарованості, і деякі з них обдарованістю поки не вважаються. І не тільки в школі "[37, с.98]. До основних видів діяльності школярів відносяться: практична, пізнавальна, художньо-естетична, комунікативна і духовно Систематизація видів обдарованості визначається критерієм, покладеним в основу класифікації. В обдарованості можна виділити каккачественний, так і кількісний аспект. Якісні характеристики обдарованості висловлюють специфіку психічних можливостей людини і особливості їх прояву в тих чи інших видах діяльності.Кількісні характеристики обдарованості дозволяють ступінь їх вираженості.

Малюнок 1. Критерії виділення видів обдарованості ценностнаядеятельность. Сфери психіки представлені інтелектуальної, емоційної і мотиваційно-вольовий. Відповідно можна виділити наступні види обдарованості: - в практичній діяльності-обдарованість в ремеслах, спортивну та організаційну; - в пізнавальної діяльності - інтелектуальну і академічну обдарованість; - в комунікативної діяльності - лідерську і атрактивну обдарованість; - в художньо-естетичної діяльності - музичну, хореографічну, образотворчу, сценічну і літературно-поетичну обдарованість; - в духовно-ціннісної діяльності - обдарованість, яка виявляється у створенні нових цінностей і служінні людям. Наочно дані види обдарованості представлені на малюнку 2.

Малюнок 2. Класифікація видів обдарованості за критерієм "види діяльності і забезпечують їх сфери психіки"

Класифікація видів обдарованості за критерієм "види діяльності і забезпечують їх сфери психіки" є найбільш важнойв плані розуміння якісного своєрідності пріродиодаренності. Зупинимося детальніше на характеристиці видів обдарованості за даним критерієм. Психомоторна (спортивна) обдарованість це вроджені особливості людини, що зумовлюють високий рівень спортивних досягнень. Однак, усвідомлення того, що високі досягнення у спортивній діяльності можливі тільки при наявності спортивної обдарованості, прийшло не відразу. Довгий час серед вчених мала місце дискусія, що є вирішальним у досягненні спортивних успіхів: природна талановитість або праця, виховання, тренування. У цій дискусії часто звучали крайні точки зору. Одні дотримувалися думки про те, що чемпіоном може стати будь-який цілеспрямована людина.Інші вважали: спортивна обдарованість припускає комплекс природних якостей, що дають можливість досягти спортивних вершин в процесі багаторічної тренування. Таким чином, сучасну точку зору на спортивну обдарованість відображає висловлювання С.Ю. Соколик: "Спортивний талант має на увазі комплекс здібностей як реалізуються у специфічній діяльності морфофункціональних і психофізіологічних задатків, що є біологічним потенціалом розвитку" [38, с.26]. Дітей, що відносяться до групи з психомоторної (спортивної) обдарованістю, відрізняють такі ознаки, як енергійність, прагнення до участі у всіляких змаганнях, рухливих спортивних іграх, швидкість реакції, легкість в рухах, їх хороша координація, фізична витривалість. Загальна інтелектуальна і академічна обдарованість.Загальна інтелектуальна обдарованість проявляється в оволодінні всіма видами діяльності, для чого потрібні певні розумові якості. У дослідженнях Е.А. Голубєвої в якості показників загальних здібностей використовувалися успішність мнемической, інтелектуальної та навчальної діяльностей [12]. Вони зіставлялися з показниками трьох властивостей нервової системи: сили, лабільності, активуванні. Було встановлено зв'язок високих показників інтелекту по тесту А. Векслера зі слабкою і лабільною нервовою системою [21]. Головним є те, що діти з обдарованістю цього виду швидко опановують основними поняттями, легко запам'ятовують і зберігають інформацію. Високо розвинені здібності переробки інформації дозволяють їм досягати успіху в багатьох галузях знань. Дещо інший характер має академічна обдарованість,яка проявляється в успішності навчання окремих навчальних предметів і є більш частою і ізбірательной.Еті діти можуть показати високі результати по легкості і швидкості просування в математиці або іноземною мовою, фізики або біології і інколи мати погану успішність з інших предметів, які сприймаються ними не так легко . Виражена вибірковість устремлінь у відносно вузькій області створює свої проблеми в школі і в сім'ї. Батьки і вчителі іноді незадоволені тим, що дитина не вчиться однаково добре з усіх предметів, відмовляються визнавати його обдарованість і не пробують знайти можливості для підтримки і розвитку спеціального обдарування. Соціальна обдарованість - це виняткова здатність устанавліватьзрелие, конструктивні взаємини з іншими людьми.Виділяють такі структурні елементи соціальної обдарованості як соціальна перцепція, і експресія, про соціальну поведінку, високий рівень розвитку соціального інтелекту і контролю [19]. Під соціальним інтелектом розуміється інтегральна інтелектуальна здатність, яка визначає успішність спілкування і соціально-психологічної адаптації, здатність прогнозувати як своє власне, так і поведінку інших людей в різних областях людської життєдіяльності, розпізнавати наміри, почуття і емоційні стани людини по невербальної і вербальної експрессіі.В особистісної структурі соціально обдарованого індивіда особливе місце займає емпатія - здатність співпереживати іншій людині, гнучко реагувати на зміни його емоційного стану. Таким чином, поняття соціальної обдарованості охоплює широку область проявів,пов'язаних з легкістю встановлень і високою якістю міжособистісних відносин. Ці особливості дозволяють бути лідером, тобто проявляти лідерську обдарованість, яку можна розглядати як один із проявів соціальної обдарованості поряд з аттрактівнойодарённостью. Аттрактівнаяодарённость - це здатність на взаємодію двох (і більше) людей, спрямоване на узгодження та об'єднання їх зусиль з метою налагодження відносин і досягнення загального результату. Лідерська обдарованість - це сукупність природних, соціальних і духовних здібностей і можливостей людини, що дозволяють йому впливати на інших людей, мати владу над ними і здійснювати управління їх діяльністю при досягненні загальних і індівідуальнихцелей. Дослідники (Є.І. Власова, А.Н. Ільїн, Е.А. Панько, Д.В. Ушаков) вказують такі риси особистості,володіє лідерської обдарованістю: - інтелект вище середнього; - вміння приймати рішення; - здатність мати справу з абстрактними поняттями, з плануванням майбутнього, з тимчасовими обмеженнями; - відчуття мети, напрямки руху; - гнучкість; пристосованість; - почуття відповідальності; - впевненість в собі і знання себе; - наполегливість; - ентузіазм; - уміння ясно висловлювати думки. У художньо-естетичної діяльності виділяють п'ять видів обдарованості: музичної, хореографічної, образотворчу, сценічну, літературно-поетичну. Музична обдарованість - вища і вкрай індивідуалізоване прояв музичних здібностей. Показниками музичної обдарованості є блискучий музичний слух, феноменальна пам'ять, пластичний і чудово скоординований руховий "апарат",неймовірна здатність до навчання ( "схоплювання на льоту") і титанічна работоспособность.Прізнакі обдарованості в області музики очевидні, часто виявляються ще в ранньому дитинстві. Ізобразітельнаяодаренность - здатність до створення художньої творчості і ісполнітельскогомастерства в живописі, скульптурі. А. Ф. Лазурський виділяв такі характеристики художників, як спостережливість, жива сприйнятливість по відношенню до зовнішніх вражень, поєднана з ясною виразною пам'яттю; сильно розвинена уява, багате і яскраве; значний розвиток почуттів, постійно впливають на судження і на всю загальну розумову діяльність; схильність до естетичних переживань, які змушують віддавати перевагу естетичні насолоди всього іншого. Літературно-поетіческаяодаренность це здатність до створення художніх текстів.Розвиток обдарованості відбувається, якщо людина або батьки дитини виділяють час на заняття літературною творчістю. Такі люди часто є генераторами ідей, але зворотна сторона медалі це стан нервозності і нестабільності. Як наслідок, для них важлива підтримка оточуючих, правильна мотивація і вміння позитивно реагувати на критику. В основі сценічної обдарованості лежать акторські здібності. Одаренностьв художньо-естетичної діяльності підтримується і розвивається в спеціальних школах, гуртках, студіях. Одна з серйозних проблем полягає в тому, щоб в загальноосвітній школі визнавалися і шанувалися ці здібності. Ці діти приділяють багато часу, енергії вправам, досягненню майстерності у своїй області. У них залишається мало можливостей для успішного навчання,вони часто потребують індивідуальних програмах з шкільних предметів, в розумінні з боку вчителів і однолітків. Як про, кожен вид обдарованості передбачає одночасне включення всіх рівнів психічної організації з переважанням того рівня, який найбільш значущий для даного конкретного виду діяльності. Наприклад, музична обдарованість забезпечується усіма рівнями психічної організації, при цьому на перший план можуть виходити або сенсомоторні якості (і тоді ми говоримо про віртуоза), або емоційно-експресивні (і тоді ми говоримо про рідкісну музикальності, виразності і т.д.) [ 39]. Кожен вид обдарованості за своїми проявами охоплює в тій чи іншій мірі всі п'ять видів діяльності. Так, наприклад, діяльність музиканта-виконавця, будучи художньо-естетичної, в той же час формується і проявляється впрактіческом,пізнавальному, комунікативному ідуховно-ціннісному плані. У практичному плані вона проявляється на рівні моторних навичок і виконавської техніки. У пізнавальному плані - на рівні інтерпретації музичного твору. У комунікативному плані охоплює рівень комунікації з автором виконуваного твору і слухачами. У духовно-ціннісному плані проявляється на рівні надання сенсу своєї діяльності в якості музиканта. Класифікація видів обдарованості за критерієм "вид діяльності і забезпечують її сфери психіки" є найбільш важливою в плані розуміння якісного своєрідності природи обдарованості. За критерієм "ступінь сформірованностіодаренності" виділяють два види обдарованості: актуальну і потенційну. Актуальна обдарованість - це психологічна характеристика дитини, який має наявний рівень розвитку,перевищує вікову і соціальну норму при виконанні діяльності. В даному випадку, безумовно, мова йде не тільки про навчальну, а й про широкий спектр різних видів діяльності. Потенційна обдарованість - це психологічна характеристика дитини, який має лише певні психічні можливості для високих досягнень в певному виді діяльності. Розвиток потенційної обдарованості може стримуватися несприятливими умовами, до яких можна віднести важкі сімейні обставини, недостатню мотивацію, низьку саморегуляцію, відсутність необхідної освітнього середовища і т.д. За критерієм "форми прояву" диференціюють: - явну обдарованість; - приховану обдарованість. Явна обдарованість виявляє себе яскраво і чітко в діяльності дитини навіть в несприятливих умовах. Досягнення дитини настільки очевидні,що його обдарованість не викликає сумнівів. Прихована обдарованість проявляється в замаскованій формі, вона не помічається оточуючими. В результаті виникає небезпека помилкових висновків про відсутність у такого школяра обдарованості. Таких дітей досить часто відносять до числа "безперспективних", внаслідок чого їх можуть позбавити необхідної допомоги та психологічної підтримки. За критерієм "широту проявленійв різних видах діяльності" можна виділити: - общуюодаренность; - спеціальну обдарованість. Цієї точки зору прідержіваютсяФ.Гальтон, С. Марленд.В псіхологіітакже закріпилося уявлення про двох відахобщей обдарованості: інтелектуальної обдарованості і творчої обдарованості (креативності) (Д.Гілфорд, П.Торренса, Д. Б. Богоявленська та ін.) [33].Загальна обдарованість проявляється по відношенню до різних видів діяльності і виступає як основа їх продуктивності. Як психологічного ядра загальної обдарованості виступає результат інтеграції розумових здібностей, мотиваційної сфери і системи цінностей, навколо якого вибудовуються емоційні, вольові та інші якості особистості. Найважливіші аспекти загальної обдарованості - розумова активність і її саморегуляція. Спеціальна обдарованість - це обдарованість в окремих видах діяльності, в основі якої лежать здібності. Наприклад, музична, артистична, математична, лінгвістична, спортивна, технічна і т.д. За критерієм "особливості вікового розвитку" виділяють ранню і пізню обдарованість. Вирішальними показниками в даному випадку виступають темп психічного розвитку і ті вікові етапи,на яких обдарованість проявляється в явному вигляді. Однак необхідно враховувати, що прискорене психічний розвиток і раннє виявлення обдарувань далеко не завжди пов'язані з високими досягненнями в більш старшому віці. У свою чергу відсутність яскравих проявів обдарованості в дитячому віці не означає негативних висновків щодо перспектив подальшого психічного розвитку особистості. Причому, існує певна залежність між віком, в якому проявляється обдарованість, і областю діяльності. Найбільш рано проявляється обдарованість у сфері мистецтва, особливо в музиці. У науці досягнення значущих результатів проявляється пізніше, ніж в мистецтві, що обумовлено необхідністю придбання глибоких і великих знань, без яких неможливі наукові відкриття.Прикладом ранньої обдарованості є "вундеркінди" (в перекладі з німецької - "чудова дитина"). Вундеркінд- це ребенокдошкольного або молодшого шкільного віку, який досяг надзвичайних, блискучих успіхів в певному виді діяльності (математики, поезії, музиці, малюванні, танці, співі і т.д.). Особливе місце серед таких дітей займають інтелектуальні вундеркінди. Це не по роках розвинені діти, чиї можливості виявляється у вкрай високому випереджальному темпі розвитку розумових здібностей. Для них характерно надзвичайно раннє, з 2-3 років освоєння читання, письма та рахунку; оволодіння програмою трирічного навчання до кінця першого класу; вибір складної діяльності за власним бажанням. Їх відрізняє надзвичайно висока розвитку отдельнихпознавательних здібностей (блискуча пам'ять, незвичайна сила абстрактного мислення і т.п.).Творча одаренность.Прежде за все, тривають суперечки про саму необхідність виділення цього виду обдарованості. Суть розбіжностей полягає в наступному. Одні фахівці вважають, що творчість, креативність є невід'ємним елементом всіх видів обдарованості, які не можуть бути представлені окремо від творчого компонента. Так, AM Матюшкін наполягає на тому, що є лише один вид обдарованості - творча, так як, якщо немає творчості, безглуздо говорити про обдарованість. Інші дослідники відстоюють правомірність існування творчої обдарованості як окремого, самостійного виду. Одна з точок зору така, що обдарованість породжується або здатністю продукувати, висувати нові ідеї, винаходити або ж здатністю блискуче виконувати, використовувати те, що вже створено. Разом з тим дослідники показують,що діти з творчою спрямованістю нерідко мають ряд поведінкових характеристик, які їх виділяють і які викликають зовсім не позитивні емоції у вчителів і навколишніх людей: - відсутність уваги умовностей і авторитетів; - велика незалежність в судженнях; - тонке почуття гумору; - відсутність уваги до порядку і організації роботи; - яскравий темперамент Таким чином, творча обдарованість - породження незвичайних ідей, відхилення від традиційних схем мислення, здатність до швидкого вирішення проблемних ситуацій. У нашемучебном посібнику розглядається, в першу чергу, інтелектуальна обдарованість школярів. Необхідно відзначити, що в психолого-педагогічній літературі даються різні визначення інтелектуальної обдарованості. Д.Б.Богоявленська трактує інтелектуальну обдарованість як "прояв незвично високого рівня розумового розвитку (за інших рівних умов) і якісного своєрідності розумової діяльності" [40, с. 56]. У структуреінтеллектуальной обдарованості вона виділяє наступні складові: інтелект, креативність, здатність до навчання, пізнавальна мотивація, інтелектуальна активність. У когнітивної концепції М.А. Холодної інтелектуальна одаренностьрассматрівается як "рівень розвитку і тип організації індивідуального ментального досвіду, які забезпечують можливість творчої інтелектуальної діяльності, тобто діяльності, пов'язаної із створенням суб'єктивно і об'єктивно нових ідей, використанням інноваційних підходів до вирішення проблем, відкритістю суперечливим аспектам ситуації "[13, с. 143].Ознаки інтелектуальної обдарованості - це ті особливості обдарованої дитини, які проявляються в його реальної діяльності і можуть битьоценени шляхом спостереження за характером його дій. До них відносяться: - підвищена виняткова кмітливість; - динамічність і оперативність розумових процесів; - повне занурення в бажану сферу діяльності; - успішне застосування знань і умінь в практичних ситуаціях; - гострота аналітичний склад розуму; - стабільна здатність ставити і вирішувати проблеми, здійснювати оптимальний вибір; - розвинені навички планування; - наполегливість у досягненні мети. Вивчення психологічних механізмів інтелектуальної обдарованості необхідно для розробки валідних засобів діагностування її проявів, сприяння розвитку потенціалу особистостей.Інтелектуальна обдарованість - стан індивідуальних психологічних ресурсів (перш за все розумових), которийобеспечівает можливість творчої інтелектуальної діяльності. Ця діяльність пов'язана зі створенням суб'єктивно і об'єктивно нових ідей, використанням нестандартних підходів до розробки проблем, чутливістю до ключових, найбільш перспективних способів пошуку рішення в певній предметній області, відкритістю будь-яким інноваціям. У психології поняття "інтелектуальна обдарованість" багатозначне, що обумовлено наявністю різних критеріїв, на основі яких людини ідентифікують як інтелектуально обдарованої. З проявом інтелектуальної обдарованості, на думку М Холодної, співвідносяться такі типи інтелектуальної поведінки: 1) особи з високим рівнем розвитку загального інтелекту, що мають показники 135-140 одиниць,їх виявляють за допомогою психометричних тестів інтелекту (кмітливі); 2) особи з високим рівнем академічної успішності - показників навчальних досягнень; виявляють з використанням критеріально - орієнтованих тестів (блискучі учні); 3) особи з високим рівнем розвитку дивергентного здібностей - показників швидкості та оригінальності ідей; виявляють на основі тестів креативності (креативи); 4) особи з високою успішністю у виконанні конкретних видів діяльності, що мають великий обсяг предметно-специфічних знань, а також значний практичний досвід роботи у відповідній предметній області (компетентні); 5) особи з екстраординарними інтелектуальними досягненнями, втіленими в реальних, об'єктивно нових, загальновизнаних формах (талановиті); 6) особи з високим рівнем інтелектуальних можливостей,пов'язаних з аналізом, оцінкою і прогнозуванням подій повсякденному житті (мудрі) [13]. Інтелектуальна обдарованість, на перший погляд, завжди проявляється в надвисоких показниках інтелектуальної діяльності. У західній психології домінує тенденція оцінювати інтелектуальну обдарованість на основі стандартних психометричних тестів, максимально високі оцінки за якими отримують приблизно 2″aligncenter size-full wp-image-50011″ src="https://kozaky.org.ua/wp-content/uploads/kak-ponyat-est-u-rebenka-talant-ili-net-izobrazhenie-3.jpg" alt="Як зрозуміти, є у дитини талант чи ні - зображення №3″ width="588″ height="388″>

Ознаки обдарованості у дитини у віці від 2 до 4 років:

У нього специфічний талант, наприклад, художні здібності або незвичайна "дружба" з цифрами. Діти, які малюють дуже реалістичні картини, або ті, хто вміє робити математичні дії в розумі, швидше за все, мають дар.

Дитина значно випереджає однолітків у розвитку.

У дитини особливо розвинена мова, наприклад, він має великий словниковий запас або здатність говорити пропозиціями набагато раніше, ніж інші діти того ж віку.

Дитина надто цікавий, не перестаючи, задає питання.

Дитина демонструє незвичайну активність (не плутати з гіперактивністю)

Дитина здатна концентруватися на одному завданні протягом тривалого відрізка часу.

Захоплений якимось інтересом.

Любить складні завдання.

Має яскраве уяву. У талановитих дітей часто бувають уявні друзі.

Дитина легко запам'ятовує факти і може згадати якусь не зовсім зрозумілу інформацію, отриману з телевізійних шоу, фільмів або книг.

Обдаровані діти часто стикаються з емоційними і соціальними проблемами. Багато хто розуміє, що вони "відрізняються" від своїх однолітків. Це може змусити їх відчувати себе ізольованим і замкнутим. Вони також часто стають мішенню для насмішок.

Читай також: Як знайти і розвинути талант у дитини?

Такі діти можуть відчувати розчарування, тому що вони думають швидше, ніж виражаються - словесно чи фізично. Якщо дитина чимось засмучений або зол, можливо, варто звернутися зі радою психолога.

Як визначити наявність таланту у дитини

Найчастіше визначення обдарованості у дитини відбувається вже в молодшій школі, але якщо ви відчуваєте, що у вашого малюка є особливий дар, ще перед вступом школи підшукуйте заклад, де є спеціальні тестування з подальшими програмами для роботи з обдарованими дітьми.

В іншому випадку, зверніться до психолога, який надасть тести.

Дітям пропонують пройти тест на IQ і інші здібності. Звичайний інтелект відповідає балам від 85 до 115, а ось ті у кого більше 130 - вважаються обдарованими. Іноді, з результатом в 120 балів дитини також можуть визначити на програму для обдарованих.

Читай також: Раннє навчання і гармонійний розвиток

Але IQ - це тільки один з факторів. Часто, для визначення обдарованості у дитини, батьків і вихователів просять написати відгук про дитину. Тобто, враховується і тест, і відгук, і бесіда з дитиною.

Коли складно визначити, талановитий дитина чи ні

Дитина одночасно може бути обдарованим, але мати проблеми з навчанням. У більшості випадків, визначають як раз нездатність до навчання, а ось талант проходить непоміченим. Часто талант дітей, які мають іншу національність або відбуваються з неблагополучних сімей, не помічається.

Якщо дитина підпадає під одну з цих категорій, підшукайте обізнаного в таких питаннях психолога. Також важливо переконатися, що вчитель дитини спостерігає за його розвитком і талантами, які неможливо визначити стандартним тестом.

Джерело: www.babycenter.com

Читай також: 5 кращих сімейних фільмів про геніїв і вундеркіндів

Читай також: Як не вбити талант вихованням: історія мами десятирічного винахідника

Читай також: Iсторiя однієї мами: як помочь цілеспрямованій дитині

види обдарованості

Психолог В.І. Панов виділив наступні види обдарованості дітей і їх характеристики:

1. Загальна. Всі здібності розвинені однаково добре, індивід може досягти успіху в усьому.

2. Художня. Буває музичної, образотворчої, сценічного. Зустрічаються змішані типи, наприклад, художньо-літературна.

3. Практична. Вихованець відрізняється високою обізнаністю в своїх перевагах і недоліках, умінні використовувати як слабкості, так і сильні сторони. Цей вид часто залишається непоміченим. Або його приймають за соціальний тип, частиною якого він і є.

4. Загальна інтелектуальна і академічна. Особистості з таким типом здібностей швидко опановують поняттями, легко запам'ятовують, аналізують, переробляють інформацію. Це дозволяє досягати успіху в багатьох видах діяльності.

5. Спеціальна. Видатні знання, вміння, навички, здібності в одній зі сфер. Учень легко вирішує проблеми, придумує стратегії поведінки в рамках конкретної діяльності.

6. Творча обдарованість. Це нестандартне мислення, поведінку, сприйняття - ось що відрізняється школяра з таким типом розвитку здібностей. Він виділяється з натовпу, хтось вважає його дивним, а хтось називає невдахою. Це допитливі особистості з вираженою пізнавальною активністю. Творчість може розкритися в будь-якій діяльності.

7. Інтелектуальна обдарованість. Це здатність домагатися більших висот у навчанні. Такі учні легко і з цікавістю аналізують інформацію, вивчають і порівнюють факти. У них високий рівень інтелекту.

8. Академічна. З цікавістю і легкістю засвоюють шкільну програму. З таких вихованців виходять хороші фахівці.

9. Спортивна. Швидкі, спритні, сильні, вправні - так можна охарактеризувати цих учнів. Їх спортивні досягнення виділяються на тлі показників інших вихованців.

10. Організаторська. По-іншому її називають лідерської або соціальної. Цей вид допомагає знаходити спільну мову з людьми, організовувати їх для якоїсь справи, допомагати їм. Такі індивіди в майбутньому можуть знайти себе в педагогіці, психології, соціальної роботи.

Для учня з лідерськими здібностями характерні наступні особливості:

високий рівень інтелекту;

вміння приймати рішення;

відповідальність;

висока здатність до адаптації;

вміння працювати з абстрактними поняттями;

впевненість;

терпимість;

альтруїзм;

толерантність.

Крім названих 10 видів психологи виділили ще один тип - прихована обдарованість. Учень відрізняється від інших, його діяльність своєрідна, але це не виділяється явно. Зазвичай такі особистості одержимі якимсь одним справою, це схоже на фанатичне ставлення до чого-небудь.

Психологія розглядає обдарованість як відхилення в психічному розвитку. Обдарованість в психології - це приклад позитивної девіації, тобто це відхилення від норми, але в кращу сторону. Однак воно приховує ризики і небезпеки, особливо при дисгармонійний розвиток.

розвиток обдарованості

Прийнято виділяти два типи обдарованості: рання і пізня. У першому випадку таких дітей називають вундеркіндами. Їх обдарованість помітна вже в 2-3 роки. Вони малюють як художники світового рівня, розмовляють на декількох мовах, пишуть вірші, виробляють складні обчислення. Іноді таких дітей ще називають індиго. Перш за все себе проявляє обдарованість в мистецтві, особливо в музиці. Найпізніше - обдарованість в науці (відкриття).

Відомі випадки, коли обдарованість проявилася в 16-18 років. Згідно з однією з теорій, в кожному обдарованого дитину немов записана програма, яка визначає, коли і які здібності проявлять себе. Раніше "записаного" часу обдарованість не можна "витягнути". Однак багато що залежить від умов виховання. Якщо вони будуть невідповідними, то видатні здібності так і залишаться нерозкритими.

Які умови сімейного виховання сприяють розвитку обдарованості:

пізнавальна активність батьків;

спільна діяльність батьків і дитини;

спільне рішення, обговорення проблем, що виходять за рамки побуту;

зміст навчання і розвиток дитини має більший пріоритет, ніж позначки по навчанню;

близькі, довірчі, теплі відносини з дитиною;

надання самостійності і заохочення ініціативи;

увагу до дитини;

вся сім'я визнає цінність освіти.

Не можна виховати обдарованої дитини в умовах гіперопіки, авторитаризму, попустительского стилю виховання. Демократичний стиль виховання - оптимальний варіант.

Умови шкільного навчання для розвитку обдарованості:

надання свободи;

орієнтація шкільної програми на найближчу зону розвитку (трохи складніше актуальних можливостей, щоб дитина хотіла долати труднощі, зберігав мотивацію і інтерес);

свобода в самовираженні, особливо в вираженні думки на уроках, оскарження теорій і чиїхось поглядів.

Як в родині, так і в школі важливо ставитися до дитини з повагою. Розвиток і навчання обдарованої дитини завжди вимагає строго індивідуального підходу. За складанням індивідуальної програми супроводу батьки можуть звернутися в ПМПК - психолого-медико-педагогічний консиліум в школі або в дитячому саду. Або до штатного психолога. Обдаровані діти повинні навчатися в спеціальних центрах, школах з поглибленим вивченням окремих предметів.

ознаки обдарованості

У педагогіці прийнято говорити не "обдарована дитина", а "дитина з ознаками обдарованості". Справа в тому, що дитяча обдарованість відрізняється від дорослої обдарованості непостійністю, динамічністю ознак. Несподівано всі ознаки можуть пропасти, а дитина, якого вважали обдарованим, стає середньостатистичним.

Ознаки обдарованості дитини:

високий рівень виконання діяльності;

специфічні стратегії діяльності (забезпечують особливу продуктивність і високу якість);

схильність все робити по-своєму, пошук інноваційних способів вирішення завдань;

вихід за рамки первинних цілей і особливостей діяльності за допомогою інновацій;

високий рівень саморегуляції і самоорганізації;

схильність ретельно аналізувати задачу перед прийняттям рішення, займатися рефлексією;

системне мислення (здатність бачити предмет, проблему в умовах різних зв'язків);

здатність структурувати діяльність, згортати і розгортати вузькі сфери знань для пошуку рішень в потрібний момент;

легкість переходу до узагальнення і інтерпретації одиничних предметів, явищ;

здатність швидко освоювати будь-який вид інформації в тій сфері, яка цікава дитині;

видатні здібності в чому-небудь, наприклад, феноменальна пам'ять, спостережливість, здатність в розумі виробляти складні обчислення та інше.

Особливої ​​уваги потребує мотиваційна сфера дитини. З раннього віку обдаровані діти відрізняються схильністю до самонавчання. Завдання батьків, педагогів - створити умови, в яких дитина зможе займатися тим, що йому цікаво.

Ознаки видатних здібностей в мотиваційній сфері:

підвищений інтерес і сприйнятливість до окремих видів діяльності (фізична, пізнавальна, художня та інше) або до окремих предметів і їх властивостей (звуки, кольори, рослини і т.д.);

підвищена допитливість, добровільний вихід за рамки встановлених завдань;

виражена зацікавленість, одержимість яким-небудь видом діяльності, предметом або якою-небудь справою (завзятість, працьовитість, пошук проблем і їх нестандартного рішення);

схильність до перфекціонізму, досконалості;

схильність ставити складні цілі, наполегливо домагатися їх своєю працею;

висока самотребовательность.

Самі по собі названі ознаки не є строгими критеріями обдарованості дітей. Більш того, вони часто зустрічаються не все або відрізняються суперечливістю. Однак наявність хоча б одного з названих ознак - це привід поспостерігати за дитиною, звернути на це особливу увагу.

Педагог А.І. Доровський визначив розвиток ознак обдарованості по віковим групам:

Помітити ознаки можна в ході спостереження за дитиною в будь-якої діяльності. Для більш точного визначення здібностей, які запідозрили в ході спостереження, використовують психологічні опитувальники та інші методики.

Проблема дитячої обдарованості

Яка проблема обдарованості дітей? Якщо батьки, психологи і педагоги помічають обдарованість, створюють умови для її розвитку, то такі діти живуть щасливіше своїх однолітків. Вони домагаються великих висот у навчанні, а потім і на роботі, у них краще і легше складається особисте життя. Вони легко адаптуються до життєвих змін, стійко переносять труднощі. Але якщо обдарованість залишається не виявленою, умови розвитку і навчання не відповідають особливостям дитини, то йому доводиться зіткнутися з низкою труднощів:

програма навчання здається нудною і нецікавою, що відбивається на успішності і дисципліни;

творчість і потреба в самореалізації йде в деструктивне русло, наприклад, хуліганство, залежно, інші девіації;

виникають проблеми в сфері соціальної взаємодії, спілкування;

спостерігається емоційна і психічна нестабільність.

Обдарована дитина відчуває, що він не такий, як усі. У звичайних умовах, в яких йому нудно, зустрічаються дві моделі поведінки: він поводиться зарозуміло, часто конфліктує або він замикається в собі, ізолюється від суспільства однолітків.

Згадаймо про те, що обдарованість найчастіше проявляється в одній сфері, що такі діти вибагливі в активності. Тобто вони можуть проявляти інтерес і встигати по одному предмету, але при цьому не дотягувати навіть до трійки по іншим. За це їх лають вчителі, батьки. Таким чином, обдаровані діти входять до групи ризику по шкільній дезадаптації і негативним девіацій. Неприйняття вчителями та однолітками, проблеми з професійним самовизначенням, конфлікти, цькування, самотність - мала частина того, з чим стикається обдарована дитина. В цьому і полягає проблема дитячої обдарованості.

Особливості обдарованої дитини

Чим відрізняється обдарований учень від здатного й освіченого? Мотивацією. Обдарованим вихованцям цікаво зміст, а не оцінки. Вони легко зізнаються в тому, що чогось не розуміють, не бояться пробувати і програвати. Їм цікавий сам процес навчання, пошук відповідей на питання.

Не існує єдиного портрета обдарованої дитини. Однак прийнято виділяти гармонійний тип обдарованого і дисгармонійний. Розглянемо їх докладніше.

Гармонійний тип розвитку

Фізичне, психічне, інтелектуальне розвиток гармонійно поєднується, відповідає один одному. При цьому фізичне, психічне та інтелектуальний розвиток відповідає особистісному розвитку. Такі індивіди швидко адаптуються до школи, показують однакові успіхи з усіх предметів. У дорослому житті вони швидко і легко знаходять своє покликання, легко сходяться з іншими людьми.

Особливості обдарованих особистостей з гармонійним типом розвитку:

творча активність;

схильність висловлювати свої ідеї, думку і відстоювати її;

використання інноваційних методів, вихід за рамки вимог завдання;

високий рівень самоорганізації, саморегуляції;

високий рівень самостійності, в тому числі при виборі завдань, виконання нових завдань;

пізнавальна мотивація і активність вище, а діяльність продуктивніше, якщо педагоги, батьки не заважають своєю допомогою, порадами;

підвищена допитливість;

перфекціонізм (без контролю педагогів, батьків, психологів перетворюється в самоїдство, нездатність закінчити розпочате);

інтерес до проблем, пізнавальна мотивація, яка не знижується навіть при зустрічі з труднощами;

незалежність від думки інших;

безпосередність і непередбачуваність.

Таким учням потрібно давати свободу, заохочувати ініціативність і самостійність. Вони самі вибирають програму навчання, предмети для поглибленого вивчення, додаткові заняття. Як і іншим, їм потрібен наставник, але саме наставник, а не вчитель. Такі педагоги повинні володіти іншим рівнем знань, умінь і навичок. Вони не тільки повинні бути в змозі самі відповісти на каверзні питання учня, а й допомогти йому освоїти методи самоосвіти. Навчити пошуку інформації через дослідження, інтернет, спілкування з іншими людьми.

дисгармонійний тип

З боку такі учні схожі на дітей з затримкою розвитку чи на дітей з прискореним розвитком. Специфіка в тому, що їх розвиток відбувається нерівномірно. Тобто видатні здібності в чомусь одному поєднуються з найсильнішою інфантильністю в іншому. Наприклад, високий інтелект поєднується з побутовою інфантильністю. Або дитина не вміє читати, але відрізняється творчими здібностями в малюванні. Або він має високі інтелектуальними, творчими здібностями, але абсолютно незрілий психічно, конфліктний, не може адаптуватися, відрізняється психічної нестабільністю. Такі діти потрапляють в групу ризику, стикаються з психологічними, психосоматичними і психопатологічними проблемами. Їхнє життя не можна назвати легкою і безтурботною.

Характеристика особистості з дисгармонійним типом розвитку:

інтелектуальні та творчі здібності помітно випереджають емоційне, фізичне, соціальне розвиток;

яскраво виражена диференціація інтересів, що відповідає вираженим здібностям;

домінування особистих інтересів в системі цінностей, до того ж інтерес і цінність представляє конкретний вид діяльності, це схоже на одержимість;

завищена або нестабільна самооцінка (то завищена, то занижена);

перфекціонізм і надмірно висока вимогливість до себе, яка призводить до незадоволеності собою;

схильність ставити недосяжні цілі, засмучуватися через невдачі;

підвищена вразливість і чутливість;

підвищене почуття відповідальності, яке призводить до самобичування, почуття провини, депресій;

підвищена збудливість, схильність до афектів;

сором'язливість і замкнутість;

схильність до психосоматичних захворювань;

одержимість тією діяльністю, до якої є здібності, і яка легко виходить;

недолік саморегуляції, вольових якостей для організації іншої діяльності;

уникнення занять спортом;

успішніше засвоюють і відтворюють знання, нежеле придумують щось інноваційне, але при відповідних умовах навчання ця проблема вирішується.

Діти з дисгармонійним розвитком схильні до істеричних і інфантильним реакцій. Наприклад, вони можуть гостро відреагувати на критику, зауваження. Такі діти часто виявляються в конфліктах з вчителями, однокласниками.

Різниця між "обдарованим" і "здатним"

Необхідно розуміти, що обдаровані діти є не просто розумними. Це послужить для вас першим кроком в розумінні того, яка саме допомога потрібна дитині, щоб стати успішним. Крістофер Тайббі, фахівець в області освіти обдарованих дітей, розповідає про чотири принципові відмінності між обдарованими і здібними дітьми:

Розумні діти наполегливо працюють, а ось обдарованим дітям швидко стає нудно

Розумні діти - мрія будь-якого вчителя. Вони ніколи не спізнюються, добре поводяться і наполегливо працюють. Як результат - вони отримують хороші оцінки. Більш того, розумний, але не обдарована дитина з більшою ймовірністю досягне успіху в традиційній шкільній обстановці, оскільки в основному їх мотивують хороші оцінки і визнання. В цьому і полягає велика проблема для обдарованих дітей: ні оцінки, ні визнання вчителів зазвичай не мотивують їх.

Обдаровані діти часто вже знають правильні відповіді без особливих зусиль. У традиційній обстановці в класі це може стати причиною проблем. Без внутрішніх стимулів і зовнішньої стимуляції обдаровані діти найчастіше поринуть в свій багатий внутрішній світ.

Розумні діти знають відповіді на питання, а обдаровані діти задають питання

У розумних дітей добре виходить обробляти і зберігати інформацію. Ця здатність в поєднанні з наполегливою працею призводить до видатних успіхів у навчанні. Обдарованим ж дітям потрібно набагато менше часу, щоб запам'ятати матеріал. Як результат - їм стає нудно сидіти на уроці, коли вони можуть запросто "здати тест" і рухатися далі.

Оскільки цікавість обдарованих дітей ніколи не згасає, вони будуть копати глибше і захочуть дізнатися абсолютно все, що тільки можливо. Вони будуть задавати самі собі питання, а також використовувати Гугл або книги щоб знайти відповіді. Отримані знання вони запам'ятовують без особливих зусиль, тому вже на початку уроку дитина буде знати набагато більше, ніж йому зможе розповісти вчитель.

Розумним дітям подобаються уроки, а ось обдарованим дітям - немає (найчастіше)

Як було сказано раніше, класна кімната - це ідеальне середовище для досягнення розумною дитиною успіху. З обдарованими дітьми все по-іншому: їх несумісність з традиційною класної обстановкою призводить до нестачі стимуляції.

Завдяки двом крайнощів -надмірне цікавість і сильна нудьга - обдаровані діти часто стають самоучками і беруть на себе відповідальність за свою освіту. На відміну від школи, самоосвіта дозволяє задовольняти потребу дитини в ефективному навчанні.

Здібні діти розумні, в той час як обдаровані діти оригінальні

Згадайте найбільших новаторів в історії - да Вінчі, Тесла, Грем Белл, Едісон, Гейтс, Джобс. Ці люди були (мабуть) тими, кого ми зараз називаємо "обдарованими". Варто зазначити, що не всі з них могли похвалитися хорошими оцінками в школі

Багато обдаровані діти живуть для того, щоб втілити свої ідеї в життя. Коли щось (наприклад, шкільний предмет) привертає їхню увагу, обдаровані діти хочуть не тільки вчитися, а й застосовувати отримані знання на практиці. Нестандартне мислення і тяга до інновацій - причини, за якими альтернативна освітнє середовище частіше оптимальна для обдарованих дітей.

# data[].attributes.attachment_link.title
Обдаровані діти - це дар чи прокляття. Психологічні особливості їх розвитку, навчання і виховання - Журнал KOZAKY

# data[].attributes.attachment_link.description
Обдаровані діти - це дар чи прокляття. Психологічні особливості їх розвитку, навчання і виховання - читайте на читайте в блозі KOZAKY. Статті на тему Психологія. Дізнайтесь більше про психіатричні захворювання та хвороби ЦНС.