# data[].attributes.attachment_link.title
Правила безпеки у вугільних шахтах - БЕЗПЕКА ГІРНИЧИХ РОБІТ

# data[].attributes.attachment_link.title
Бочаров презентация

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віктор Скрипник

# data[].attributes.attachment_link.title
Відео урок "Різання металу"

# data[].attributes.headline
Відеоресурс сучасних виробничих технологій» на тему «Виконання комплексу слюсарних робіт».mp4

# data[].attributes.subject
Відеоресурс сучасних виробничих технологій» на тему «Виконання комплексу слюсарних робіт».mp4

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віктор Скрипник

# data[].attributes.attachment_link.title
Нарізання зовнішньої різьби.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Підготовчі роботи

Просвердлений отвір в якому нарізають різьбу мітчиком необхідно проточити, розвернути або обробити зенкером. Діаметр свердла повинен бути більше внутрішнього діаметра різьби, так як при нарізанні різьби матеріал трішки "витискається". У твердих та крихких металів різниця між цими значеннями менше, ніж у м'яких і в'язких. Під різьбу М8 для твердих металів, наприклад, потрібно свердло 6.7 мм, а для м'яких - 6.8 мм.

Якщо просвердлити отвір тим же діаметром, що і внутрішня різьба, то зуби мітчика будуть перегріватись через надмірне тертя і наростати металом з матеріалу, витиснутого при нарізанні. Внаслідок цього отримаємо рвану різьбу або ж просто зламаємо мітчик.

Якщо ж просвердлити отвір більше необхідного діаметра, то отримаємо неповну різьбу.

Як обрати свердло для нарізання різьби мітчиком написано в іншій статті.

2. Нарізання внутрішньої різьби

Післе підготовчих робіт заготовку закріпляють в лещатах та в отвір вставляют вертикально мітчик по кутнику, перепендикулярно до поверхні.

Лівою рукою втискаючи вороток із мітчиком до отвору, правою провертають його за напрямом різьби (права - за годинникоою стрілкою, ліва - проти) до тих пір, поки мітчик не вріжеться на декілька ниток в метал і не займе стійке положення.
Післе цього вороток беруть за рукоятки обома руками і обертають, перехоплюючи кожні півоберта.

Вороток з мітчиком обертають не весь час за напрямом різьби, а один-два оберти і півоберта назад. Завдяки такому обернено-обертальному руху мітчика стружка ламається, виходить коротшою і процес нарізання різьби значно спрощується.

Закінчивши нарізання, мітчик спочатку викручують з отворув, а потім проганяють його через наскрізь.

3. Правила нарізання різьби мітчиком
1. При нарізанні різьби в глибоких отворах, в м'яких та в'язких металах (мідь, алюміній, бронза та ін.) мітчик необхідно періодично викручувати та очищати канавки від стружки або ж користуватись спеціально призначеними для цього шаховими мітиками.
2. Нарізати різьбу вручну найкраще повним набором (комплектом) мітчиків.
3. Нарізання різьби одразу калібрувальним (№3) мітчиком без проходу чорновим (№1), а потім чистовим (№2) не пришвидшує, а навпаки ускладнює роботу. Різьба в цьому випадку виходить недоброякісна, а мітчик може зламатись. Калібрувальний та чистовий мітчики вводять в отвір без воротка і тільки післе того, як чорновий мітчик повністю пройде різьбу.
4. Глухий отвір під різьбу потрібно робити на глибину, ледь більшу за довжину робочої частини мітчика, з розрахунком, щоб вона трішки виходила за межі різьби. Якщо такого запасу не буде, різьба вийде неповною.
5. В процесі нарізання необхідно ретельно слідкувати за тим, щоб не було перекосу мітчика. Для цього потрібно через кожні 2-3 нарізані нитки перевіряти положення мітчика відносно верхньої площини деталі за допомогою кутникаю. Особливо обережно треба нарізати різьбу в мілких й глухих отворах.
6. На якість різьби і стійкість інструменту впливає правильний вибір змащувально-охолоджувальної рідини.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як нарізати внутрішню різьбу мітчиком

# data[].attributes.attachment_link.description
Просвердлений отвір в якому нарізають різьбу мітчиком необхідно проточити, розвернути або обробити зенкером. Діаметр свердла повинен бути більше внутрішнього діаметра різьби, так як при нарізанні різьби матеріал трішки "витискається". У твердих та крихких металів різниця між цими значеннями менше, ніж у м'яких і в'язких.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Трудове навчання (технічні види праці). 8 клас. Терещук

Цей підручник можна завантажити у PDF форматі на сайті тут.
Обговоріть

Що міцніше: за лізо, мідь, бронза, сталь, чавун? Чому?
Що таке рубання металу
Рубання - це одна з основних слюсарних операцій. Застосовують її тоді, коли треба зняти шар металу без високої точності обробки. В одиничному або дрібносерійному виробництві, а також на різних ремонтних і монтажних роботах рубання виконують за допомогою різальних інструментів - зубила та крейцмейселя і ударного інструмента - молотка.
Рубання металу - слюсарна операція, при виконанні якої різальним і ударним інструментом із заготовки видаляють зайві шари металу, вирубують пази і канавки або розділяють заготовку на частини. Зубила, мітчики, кернери та інший слюсарний інструмент виготовляють з вуглецевих інструментальних сталей. Вміст сірки та фосфору в якісній інструментальній сталі - 0,03-0,035 %, у високоякісній - 0,02-0,03 %.
Оскільки процес цей важкий і низькопродуктивний, у промислових умовах його механізують: рубання виконують за допомогою пневматичних і електричних молотків, для виготовлення заготовок з листового металу використовують спеціальні преси і штампи, а з високоміцної сталі - плазменне й лазерне рубання.

Слюсарна операція рубання металу відсутня у сучасному високотехнологічному виробництві завдяки його автоматизації на цій стадії обробки металу. Натомість рубання доводиться застосовувати, наприклад, під час ремонтних робіт з технікою, як-от: для прорубування мастильних канавок у вкладишах підшипників, розчищення старих мастильних шляхів (у вигляді канавок) у верстатах під час їх ремонту, відрубування головок заклепок та обрубування литва під час ремонту і відновлення військової техніки тощо.
Які інструменти використовують для рубання
Слюсарне зубило - різальний інструмент, що складається з головки (ударної частини) 4, стрижня 3 і робочої частини 2 - клиноподібної плоскої лопатки із заточеним лезом (різальна крайка) 1 (рис. 7.1). Головка зубила закруглена. Довжина зубил до 200 мм, довжина різальної крайки 3-5 мм. Виготовлені зубила загартовують.

Основною частиною зубила є клин. Кут загострення α (рис. 7.1) утворюється між передньою і задньою гранями клина.

Для рубання металу використовують зубила різної конструкції (рис. 7.2, а), сучасні слюсарні зубила виготовляють із захистом (рис. 7.2, б), особливо витривалими є зубила із ребрами жорсткості (рис. 7.2, в).

Залежно від того, який метал треба рубати, застосовують зубила з кутом загострення α від 45 до 75°. Для рубання чавуну, твердої сталі і твердої бронзи кут загострення дорівнює 70°, для рубання середньої і м'якої сталі - 60°, латуні, міді і цинку - 45°, дуже м'яких металів (алюмінію, свинцю) - 35-45°.
Рис. 7.1. Слюсарне зубило та кут загострення Рис. 7.2. Зубила різної конструкції Чим твердіший метал, тим більший кут загострення має бути у зубила. Рис. 7.3. Крейцмейсель Рис. 7.4. Канавочник Якщо вісь інструмента розташована перпендикулярно до оброблюваної поверхні, то відбувається розрубування металу. Якщо вісь інструмента знаходиться під гострим кутом (меншим за 90°) до заготовки, то відбувається зняття стружки.
Крейцмейсель - інструмент, який подібний до зубила, але відрізняється від нього формою робочої частини, що має списоподібний вигляд і вужчу різальну крайку (рис. 7.3). Крейцмейселі виготовляють з інструментальної сталі. Для прорубування фігурних канавок під час виготовлення виробів невеликих розмірів використовують канавочник - зубило зменшених розмірів (рис. 7.4). Щоб крейцмейсель не заклинювався в канавці, його лезо має бути ширшим, ніж відтягнута частина. Для прорубування мастильних канавок у підшипниках застосовують спеціальні крейцмейселі з напівкруглим лезом - канавочники. Довжина крейцмейселя 200 мм, ширина різальної крайки 2-15 мм. Щоб лезо крейцмейселя було міцним і не викришувалось, його загартовують з відпуском.
Які є способи рубання листового металу
Рубають метал на плиті або в лещатах (рис. 7.5). Рубаючи метал на плиті, зубило ставлять майже вертикально на лінію розмічання. Після кожного удару зубило переміщують на половину різальної крайки - так досягають неперервного розрізу. Якщо заготовка товста, спочатку надрубують приблизно до половини товщини листа з одного боку, а потім з іншого.
Працюючи зубилом, треба дивитися на його лезо і лінію розмічання, а не на його головку (верхню частину зубила). Рис. 7.5. Рубання металу: а - на плиті; б, в - у лещатах; г - тримання молотка

Ручка молотка має бути без тріщин, а молоток на ній надійно закріплений.

Користуватись треба тільки добре загостреним зубилом.

Щоб уникнути травми, на верхній кінець зубила слід надягати гумову шайбу.

Робоче місце під час рубання металу має бути відгороджене захисною сіткою.

Під час рубання в лещатах заготовка має бути надійно закріплена. Її встановлюють так, щоб лінія розмічання була на рівні верхньої площини губок лещат.

При рубанні металу необхідно стати впівоберта до лещат, виставивши ліву ногу вперед, а праву трохи відставивши. Права нога слугує опорою для корпуса. Корпус треба тримати прямо.
Рис. 7.6. Фрези зі швидкорізальної сталі Якщо зубило роблять з інструментальної сталі, то яким інструментом виготовляють таке зубило? Адже для того щоб розрізати чи обрубати інструментальну сталь, треба застосовувати інструмент, виготовлений зі ще міцнішого матеріалу. Таким матеріалом є швидкорізальна сталь. Вона відрізняється від вуглецевої інструментальної температурою плавлення. Швидкорізальна сталь може витримувати нагрівання під час різання до 500 °С, тоді як звичайна інструментальна сталь (з якої виготовляють слюсарний інструмент) - лише до 200 °С. Подальше збільшення температури за рахунок збільшення швидкості обертання буде призводити до розм'якшення сталі. Робоча частина таких фрез може бути керамічною чи металокерамічною або з алмазного каменю. Ці матеріали також мають досить високу температуру плавлення під час тертя між різальною крайкою і оброблюваним матеріалом. Правила безпечної праці під час рубання металу

1. Рубання виконуйте тільки в захисних окулярах і при встановленому захисному екрані.

2. Надійно закріплюйте заготовку в лещатах.

3. Працюйте лише справним інструментом.

4. Не можна стояти за спиною у товариша, який працює.

5. Закінчуючи роботу, зменшуйте силу удару.

6. Не перевіряйте якість рубання рукою на дотик.

7. Частинки металу з робочої поверхні змітайте щіткою.

Як заточувати зубило і крейцмейсель
Під час роботи зубила його грані стираються, різальна кромка втрачає гостроту. Затуплений інструмент заточують.

Заточують зубило на шліфувальному крузі (рис. 7.7). Взявши зубило в руки, його накладають на обертовий круг і з легеньким натисканням повільно пересувають уліво і вправо по всій ширині круга. Під час заточування зубило повертають то однією, то другою гранями, поперемінно їх заточуючи. Дуже натискувати зубилом на круг не можна, оскільки це може призвести до значного перегрівання інструмента і втрати його твердості.

Після закінчення заточування з різальної кромки зубила знімають задирки, обережно і поперемінно накладаючи грані на обертовий шліфувальний круг. Різальну крайку зубила після заточування заправляють абразивним бруском.

Зубило можна заточувати з подачею охолоджувальної рідини і на сухому крузі. Заточування з подачею охолодженої рідини краще, бо інакше доводиться часто відривати зубило від круга й охолоджувати у воді. Заточуючи зубило, треба пильно стежити, щоб різальна крайка була прямолінійною, а грані - плоскими, з однаковими кутами нахилу. Кут загострення при заточуванні перевіряється шаблоном (рис. 7.8).
На заточному верстаті учням самостійно працювати заборонено! Рис. 7.7. Заточування зубила Рис. 7.8. Шаблон для перевірки кута загострення

1. Чому лезо зубила роблять у формі клина?

2. З яких частин складається зубило?

3. Від чого залежить кут загострення різальної крайки зубила: від твердості матеріалу, який обробляється; від ширини зубила; від довжини зубила; від металу, з якого зроблене зубило?

4. На що необхідно звернути увагу перед початком роботи зубилом?

5. У чому відмінність між зубилом і крейцмейселем?

6. Як рубають метал на сучасному виробництві?

7*. Працюючи на шкільному свердлильному верстаті, треба чітко фіксувати оброблювану заготовку. Для цього можна використовувати плоскогубці чи ручні лещата, але недоліком більшості пропонованих конструкцій є погане кріплення заготовки. Запропонуйте власний варіант таких лещат або вдоскональте конструкцію (див. рис.) і виготовте її у шкільній майстерні.

Основою лещат слугує стальна пластина 400x40x7 мм. Для затискного гвинта 2 використано стальний стрижень діаметром 8 мм і довжиною 80 мм із різьбою М8 для гайки-баранця 3, притискної губки 4. У ній свердлять отвір для фіксуючого гвинта 5. Отвори 6 і 7 слугують для кріплення лещат на столі верстата.

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Рубання металу - Трудове навчання (технічні види праці). 8 клас. Терещук

# data[].attributes.attachment_link.description
Цей підручник можна завантажити у PDF форматі на сайті тут. Обговоріть Що міцніше: за лізо, мідь, бронза, сталь, чавун? Чому? Що таке рубання металу Рубання - це одна з основних слюсарних операцій. Застосовують її тоді, коли треба зняти шар металу без високої точності обробки.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Трудове навчання (технічні види праці). 8 клас. Гащак

Цей підручник можна завантажити у PDF форматі на сайті тут.

1. Які пристрої для свердління металу тобі відомі?

2. У чому перевага машинного свердління над ручним?

Під час виконання слюсарних робіт з виготовлення виробів, складання деталей часто виникає необхідність отримання в цих деталях різних отворів. Для цього виконують операції свердління, зенкування, зенкерування отворів.

Суть цих операцій полягає в тому, що процес різання (зняття шару матеріалу) здійснюється обертальним та поступальним рухами різального інструмента (свердла, зенкера тощо) відносно своєї осі (мал. 89).
Мал. 89. Свердління отвору
Свердління отворів виконують в основному на свердлильних або токарних верстатах. Однак у тих випадках, коли деталь неможливо встановити на верстат або отвори розташовані у важкодоступних місцях, обробка проводиться вручну за допомогою воротків, ручних (коловорот, дриль) або механізованих (електричних та пневматичних) дрилів.

Тобі вже відомо, що свердління полягає в отриманні й обробці отворів за допомогою спеціального інструмента - свердла. Як і будь-який різальний інструмент, свердло працює за принципом клина. За конструкцією і призначенням свердла поділяють на перові, спіральні, центрові та ін.

Спіральне свердло (мал. 90) складається з робочої частини, хвостовика та шийки. Робоча частина свердла у свою чергу складається із циліндричної (напрямної) і різальної частин.
Мал. 90. Спіральне свердло із циліндричним хвостовиком: а - загальний вигляд; б - будова (1 - робоча частина, 2 - напрямна частина, 3 - різальна частина, 4 - хвостовик)
На напрямній частині розташовано дві гвинтові канавки, по яких у процесі різання відводиться стружка. Напрямок гвинтових канавок переважно правий. Ліві свердла використовують дуже рідко. Уздовж канавок на циліндричній частині свердла розміщені вузькі полозки, які називають стрічками. Вони призначені для зменшення тертя свердла об стінки отвору (свердла діаметром 0,25...0,5 мм виготовляють без стрічок).

Під час свердління утворюються круглі отвори. Отвори можуть бути наскрізними та глухими (мал. 91).
Мал. 91. Типи отворів: а - наскрізний; б - глухий
У навчальних майстернях свердління металів виконують за допомогою свердлильних верстатів та електричних дрилів. Свердлильний верстат є найбільш безпечним у процесі свердління. Перед свердлінням деталі (заготовки) потрібно міцно закріпити. Установлювати та закріплювати заготовки на робочому столі свердлильного верстата можна різними способами. Це залежить від розмірів, форми й маси заготовки, від діаметра оброблюваного отвору та інших чинників.

Дрібні деталі під час свердління в них отворів діаметром до 10 мм звичайно закріплюють у ручних лещатах або підтримують плоскогубцями.

Невеликі за розмірами заготовки прямокутної форми закріплюють у машинних лещатах, а для кріплення в лещатах заготовок різної форми використовують спеціальні губки.

Заготовки, які не поміщаються між губками лещат, закріплюють притискними планками безпосередньо на робочому столі (мал. 92, в). Заготовку 1 розміщують на робочому столі 6. Притискні планки 2 однією частиною притискають заготовку 1, а іншою опираються на підкладки 5. Для фіксування деталі затискають гайки 4 болтів 3, які входять у пази притискних планок 2.
Мал. 92. Пристосування для кріплення заготовок: а - машинні лещата звичайні; б - машинні лещата зі змінним кутом нахилу; в - кріплення заготовки притискними планками
Під час свердління циліндричної поверхні збоку або навіть зверху слід використати універсальні притискні пристрої та підготувати відповідний майданчик (мал. 93).
Мал. 93. Свердління отворів у циліндричних деталях: а - універсальний притискний пристрій; б - спосіб кріплення деталі
В усіх випадках закріплення заготовок під час обробки наскрізних отворів необхідно враховувати можливість виходу різального інструмента з отвору в кінці обробки, щоб не пошкодити поверхню стола або лещат.

Свердління виконують за попередньою розміткою з накерненими центрами отвору або без них, використовуючи спеціальні пристрої - кондуктори.

Свердління за розміткою виконують, як правило, у два прийоми. Установивши свердло у відповідності з накерненим центром майбутнього отвору, виконують засвердлювання на глибину близько 1/4 діаметра свердла. Переконавшися за одержаним отвором, що свердло йде по центру, виконують свердління повністю. Якщо свердло пішло вбік від наміченого центра (з'їхало), то для виправлення отвору необхідно повторно методом зміщення накернити центр, розмістивши кернер під незначним кутом, та здійснити ще одне засвердлювання й, переконавшись у його правильності, довести свердління до кінця.

Продуктивним вважається свердління отворів у кондукторах (мал. 94).
Мал. 94. Свердління отворів за допомогою кондукторів
Кондуктори застосовують, щоб досягти високої точності розміщення осі отвору, скорочення часу на встановлення, вивірення і закріплення заготовок.

Під час свердління наскрізного отвору, коли свердло підходить до його виходу, необхідно зменшити подачу. Свердлячи так званий глухий отвір, його глибину слід контролювати спеціальним пристроєм, який розміщено на верстаті. Якщо такого пристрою немає, користуються упорною втулкою-обмежувачем.

Якщо потрібно просвердлити неповний отвір в одній заготовці, то в лещатах закріплюють одночасно дві заготовки так, щоб їхні поверхні, на яких мають бути одержані неповні отвори, збіглися. Потім на лінії стикання заготовок розмічають центри отворів і свердлять за допомогою звичайного прийому (мал. 95).
Мал. 95. Свердління неповних отворів
Якщо необхідно обробити верхню частину отвору для одержання фасок або циліндричних заглибин, наприклад під потайну головку гвинта або заклепки, виконують зенкування (мал. 96).
Мал. 96. Зенкування отвору
Зенкування виконують за допомогою зенківок або свердлом більшого діаметра. У такому випадку, не знімаючи заготовки зі стола, щоб не порушувати співвісності шпинделя верстата і просвердленого отвору, замінюють свердло відповідно зенківкою та обробляють верхню частину отвору до розмірів, зазначених на кресленні.
Основні види браку під час свердління отворів
Груба поверхня просвердленого отвору (тупе свердло, надто велика подача, недостатнє охолодження свердла).

Діаметр просвердленого отвору перевищує заданий (неправильний вибір розміру свердла, не симетрично загострені різальні кромки свердла).

Вісь отвору перекошена (неправильне встановлення деталі на столі верстата або пристрої, неперпендикулярність стола і шпинделя верстата).
Під час свердління отворів необхідно виконувати такі правила безпеки праці:
1. Одягнути спецодяг, захисні окуляри.

2. Надійно закріпити свердло в патроні верстата.

3. Не залишати ключ у патроні після затискання свердла.

4. Міцно закріпити деталь на столі верстата в лещатах.

5. Під час свердління коротких заготовок використовувати пристрої для закріплення.

6. Свердло до деталі подавати плавно, без зусиль та ривків.

7. Бути особливо уважним та обережним у кінці свердління.

8. Свердлячи наскрізний отвір, передбачити підкладну основу.

9. Не відволікатися під час роботи.

10. Не допускати утворення довгих закручених стружок. Періодично виводити свердло з отвору й чистити його.

11. Перед зупинкою верстата відвести свердло від заготовки.

12. Після зупинки обертання свердла прибрати робочий стіл верстата.
ПРАКТИЧНА РОБОТА № 9 Свердління отворів за розміткою
Обладнання та матеріали: свердла для роботи по металу, ручні лещата, машинні лещата, затискні пристрої, пробні заготовки, заготовки деталей спроектованого виробу, свердлильний верстат.
Послідовність виконання роботи
1. Підготуй свердлильний верстат до роботи, закріпи свердло.

2. Виконай розмітку центрів отворів на заготовці.

3. Надійно закріпи деталі спроектованого виробу на робочому столі верстата.

4. Увімкни верстат, плавно підведи свердло до заготовок.

5. Просвердли потрібні отвори на задану глибину або наскрізь.

6. Перевір якість свердління.

7. Визнач, які подальші технологічні операції необхідно виконати, щоб завершити виготовлення виробу (мал. 97).
Мал. 97. Стяжна рамка для лобзика Для найдопитливіших Перші свердлильні операції були відомі ще в Давньому Єгипті. Про це свідчать малюнки, залишені на стінах печер, на яких зображено процеси різання матеріалів, у тому числі й свердління каменю кремнієвими бурами, закріпленими в примітивному верстаті (мал. 98, а). Це дуже цікавий факт, оскільки в цей період було розвинуте гончарне мистецтво й ремісники в основному працювали з глиняними матеріалами, виготовляючи різний посуд, а в Єгипті його виготовляли з каменю. На території нинішньої України перші свердлильні верстати з'явилися приблизно 150-40 тис. років тому (мал. 98, б). Мал. 98. Наскельне зображення пристроїв для різання матеріалів давніх єгиптян (а) та пристрій для свердління матеріалів давніх українців (б)
* Свердління, зенкування, зенкер, кондуктор, різцетримач.
Зенкер - різальний інструмент для обробки отворів. Зенкування - процес обробки вхідної частини отвору в деталі для утворення гнізд під потаємні головки кріпильних елементів. Кондуктор - верстатний пристрій, що забезпечує правильне положення деталі та інструмента. Поступальний рух - рух свердла паралельно осі обертання.

1. Як підготувати свердлильний верстат до роботи?

2. У чому полягає особливість зенкування?

3. Які види браку можливі при обробці отворів і в чому їх причина?

4. Яких правил безпеки праці необхідно дотримуватися під час свердління отворів на свердлильному верстаті?

Тестові завдання
1. Який технологічний процес називають свердлінням?

А процес розколювання металу

Б процес утворення стружки

В процес різання матеріалу різальним інструментом

Г процес заглиблення різального інструмента в оброблюваний матеріал

2. У якому переліку технологічних операцій найбільш доцільно зазначено послідовність прийомів виготовлення отворів великого діаметра в металевих заготовках?

А розмічання місця свердління, свердління отвору свердлом згідно з діаметром, визначеним кресленням

Б намічання місця свердління, свердління отвору свердлом згідно з діаметром, визначеним кресленням

В розмічання місця свердління отвору, намічання місць свердління керном, свердління отвору свердлом діаметра, меншого за той, який визначений кресленням, свердління отвору свердлом згідно з діаметром, визначеним кресленням

Г розмічання місця свердління отвору, кернування місця свердління отвору, свердління отвору свердлом згідно з діаметром, визначеним кресленням

3. Яка частина свердлильного верстата призначена для встановлення на ній оброблюваних заготовок?

4. Яку операцію виконують, щоб одержати на просвердлених отворах конічні заглиблення?

А розсвердлювання

Б свердління на задану глибину

В зенкування

Г розточування

5. Як кут заточування різальної частини свердла залежить від твердості металу, що підлягає свердлінню?

А зменшується зі збільшенням твердості

Б зменшується зі зменшенням твердості

В збільшується зі зменшенням твердості

Г збільшується зі збільшенням твердості

Д для обробки всіх металів залишається однаковим

6. Для чого призначене пристосування, закріплене на свердлі?

А для вимірювання діаметра отвору

Б для вимірювання діаметра свердла

В для уникнення нагрівання свердла

Г для обмеження глибини свердління

Д для обламування стружки

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Свердління отворів - Трудове навчання (технічні види праці). 8 клас. Гащак

# data[].attributes.attachment_link.description
Свердління отворів - Свердління отворів. Нарізання різьби - Технологія виготовлення виробів із сортового прокату та листового металу - Трудове навчання (технічні види праці) - 8 клас - Гащак В. М. - НУШ - Нова українська школа - Підручник - 2016

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Європейський Університет

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Європейський Університет

# data[].attributes.attachment_link.title
Охорона праці/Основи охорони праці (22.02.21)

# data[].attributes.headline
Інструктажі з охорони праці частина 1.mp4

# data[].attributes.subject
Інструктажі з охорони праці частина 1.mp4

# data[].attributes.headline
Інструктажі з охорони праці частина 2 (інструктаж повторний, позаплановий, цільовий).mp4

# data[].attributes.subject
Інструктажі з охорони праці частина 2 (інструктаж повторний, позаплановий, цільовий).mp4

# data[].attributes.attachment_link.title
Ремонт електровоза

# data[].attributes.attachment_link.title
Видеоинструктаж по охране труда Машинист электровоза