# data[].attributes.location_name
Карфаген, Тунис

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Карфаген був найбільшим мегаполісом античності зі своїм флотом, армією та економікою. Зараз люди можуть глянути на його руїни і побачити лише відлуння пишноти цього місця. Однак завдяки вченим та археологам є можливість дізнатися цікаві факти з історії заснування Карфагену та побуту його мешканців.

1. Стіни, що оточували Карфаген, відрізнялися особливою фортецею, тому мало які знаряддя могли їх пробити. За оцінками фахівців, кожна стіна височіла не менше ніж на 17 метрів, не включаючи висоту веж із зубцями, а ширина становила близько 10 метрів.

Функціонал міських стін не закінчувався на захисті: укріплення приховували у собі двоповерхову конструкцію, де розташовувалися стійла, які містили щонайменше 4000 коней і сотні слонів. Військові казарми та сховища також знаходилися всередині стін та вміщали близько 20 000 воїнів.

Такий продуманий підхід до будівництва був невипадковим, оскільки при нападі ворогів воїни могли швидко відреагувати, і біля стін за лічені хвилини розгорталася оборонна операція.

2. Хоча Карфаген мав можливість створити свою власну армію, міська влада воліла брати на службу найманців. Армія складалася виключно з африканських, іспанських та галйських племен, які неодноразово демонстрували свій професіоналізм.

Незважаючи на те, що така армія була досить сильною, вона мала один великий мінус - воїни не боролися за безпеку і спокій Карфагена. Мета воїнів полягала виключно у фінансовій вигоді, не відчуваючи патріотичних почуттів. Влада намагалася змінити ситуацію, обіцяючи найманцям безкоштовну землю та громадянство у разі успіху, але великих змін це не спричинило.

3. У всій карфагенській армії було лише кілька підрозділів, що складалися з громадян міста. Підрозділи, що складалися лише з громадян, називалися Священним загоном. Священний загін вважався елітним і потрапити до нього могли лише навчені аристократи. Про пишність і силу Священного загону знала кожна дитина в Карфагені. Представники цього загону були загальними героями, які завжди виходили на захист міста. І це були не просто легенди місцевих мешканців.

У стародавніх рукописах історично зафіксовано свідчення тих, хто воював проти армії Карфагена. Вони зазначають, що всі противники, які стикалися зі Священним загоном, були вражені стійкістю його солдатів. Наприклад, у битві при Білому Тунісі, коли програш був уже незаперечний, і всі війська Карфагена відступили, воїни Священного загону залишилися на полі битви і боролися до кінця.

4. Карфаген мав як військовий, а й торговий порт. Кожен з них був складною та масштабною спорудою. Порти були головними визначними пам'ятками міста, а також основним місцем роботи мешканців.

Військовий порт був коло зі сторожовою вежею в центрі. По колу розташовувалися сухі доки від тридцяти до п'ятдесяти метрів завдовжки. Загалом у військовому порту було 150 доків, у яких було двісті кораблів.

Торговий порт був прямокутним та з'єднувався з військовим за допомогою невеликого каналу. Так як торговий порт був більшим, його місткість була на сотню кораблів більша. Також у ньому було місце для безлічі товарних сховищ, де ділки минулого могли залишити свої товари на тривале зберігання, заплативши за це певну суму.

5. Карфаген славився своїми витонченими та пишними садами. Більшість із них знаходилася разом із виноградниками у захищеній потужними стінами зоні під назвою Мегара.

Крім того, у Карфагені були поширені плантації, на яких висаджували такі культури, як:

Культури, які були не придатні для зростання в Карфагені, завозилися іноземними кораблями з інших країн. Так, у Карфагені з'явилися картопля, кедровий горіх, олива.

6. Однією з головних переваг Карфагену було його розвинене на той час водопостачання. По всьому місту знаходилися колодязі, а питна вода зберігалася у спеціальних резервуарах під житловими будинками чи дворами. Завдяки спеціальному покриттю з попелу вода у таких резервуарах залишалася чистою. Доступ до проточної води був у знаті, а й у звичайних жителів.

Басейни та купальні не були рідкістю в Карфагені. Їх використовували повсюдно, а вода змінювалася постійно. Каналізації представляли собою відстійники, що знаходилися під міськими вулицями. Щоб стічна вода не випромінювала запаху, її відразу відводили за місто за допомогою каналів.
Форвард Посуда для кафе, баров, отелей, купить посуда для ресторана в Киеве доставка в Днепр, Львов, Одессу, Харьков и другие города!

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти та перекази про легендарний Карфаген - вКарпати

# data[].attributes.attachment_link.description
Карфаген був найбільшим мегаполісом античності зі своїм флотом, армією та економікою. Зараз люди можуть глянути на його руїни і побачити лише відлуння пишноти цього місця. Однак завдяки вченим та археологам є можливість дізнатися цікаві факти з історії заснування Карфагену та побуту його мешканців. 1. Стіни, що оточували Карфаген, відрізнялися особливою фортецею, тому мало які знаряддя [...]

# data[].attributes.location_name
Горад Бібл, Ливан

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
На північ від Бейрута, столиці Лівану, розташоване старовинне місто Бібл (Byblos), яке було відоме ще древнім грекам. Щоправда, від стародавнього міста не залишилось майже нічого - не зважаючи на те, що жителі Біблу ніколи не покидали його.

via skvadim

# data[].attributes.attachment_link.title
Бібл - стародавнє місто в Лівані

# data[].attributes.attachment_link.description
На північ від Бейрута, столиці Лівану, розташоване старовинне місто Бібл (Byblos), яке було відоме ще древнім грекам. Щоправда, від стародавнього міста не залишилось майже нічого - не зважаючи на те, що жителі Біблу ніколи не покидали його. via skvadim

# data[].attributes.location_name
Персеполь, Иран

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Па́рса (також Персепо́ль, Персепо́ліс, староперс.: Pārsa, перс. تخت جمشید/پارسه‎ - Takht-e Jamshid або ж Chehel Minar, дав.-гр. Περσέπολης) - місто і церемоніальна столиця Персії за часів Ахеменідів. Засноване Дарієм I Великим близько 518 до н. е..

Царський двір мешкав у Парсі лише навесні (під час і після святкування Наврузу) і восени. Літо перські монархи проводили зазвичай в Екбатані, зиму - в Сузах).

У 330 до н. е. Парса захоплена та спалена Александром Великим - нібито на знак помсти за спалення Афін у 480 до н. е.. Місто продовжувало існувати ще кілька десятиріч, але швидко занепало і знелюдніло.

Руїни Парси розташовані в остані Фарс на південному заході Ірану за 70 км на північний схід від сучасного Шираза, поблизу злиття річок Пульвар (Сіванд) і Кор.

Основні будови розташовувалися на великій прямокутній платформі, яка була споруджена Дарієм Великим між 520 і 515 до н.е. Будівлі, руїни яких збереглися до наших днів, збудовані Дарієм і його наступниками: Ксерксом (правив у 486-465 до н.е.) і Артаксерксом I (правив у 465-424 до н.е.).

З північного краю західного боку платформи знаходилися парадні сходи. Над сходами височіли Ворота Ксеркса, які охороняли гігантські бики з каменю - деталь, характерна для більшості палаців Ассирії. Напис на воротах говорить: "Так сказав Ксеркс цар: Милістю Агурамазди я побудував ці ворота, названі Всесвітніми".

З правого боку від палацу збереглися руїни величезного парадного залу, ападани, будівництво якого було розпочато Дарієм I, а закінчено Ксерксом. Сама будівля розташовувалося на піднятій платформі, до якої з північного боку та зі східного боку вели сходи. Сходи були прикрашені майстерними рельєфними зображеннями, особливо добре збереженими на східній сходах. На останній зображена та ж сама процесія, що і на північній сходах, але з протилежного боку. Основні фігури представляють посланців 23 завойованих народів, які несуть царю підношення на честь Нового Року.

Сама ападана являла собою великий зал, оточений вестибюлями. Дах споруди, ймовірно, був дерев'яним і підтримувався 72 кам'яними колонами, 13 з яких збереглися. Залу ймовірно використовували для царських прийомів.

Праворуч від ападани знаходився палац Дарія I, відомий як Тахара. Палац був прикрашений рельєфними зображеннями. У палаці є напис його творця: "Я, Дарій, великий цар, цар царів, цар країн, син Гістаспа, Ахеменід, побудував цей палац".

Далі розташовувався Стоколонний зал, розпочатий Ксерксом і завершений Артаксерксом I. Дах залу спиралася на 100 колон. З боків північного портика стояли великі кам'яні бики, вісім кам'яних воріт були прикрашені сценами з царського життя і битв царя з демонами.

Обидва парадних приміщення - Ападана і Зал ста колон - майже квадратної форми; до будівель, де вони розташовані, ззаду примикали лабіринти скарбниць, комор і житлових приміщень, від яких збереглися практично тільки одні фундаменти.

Приблизно в центрі тераси знаходився Тріпілон, ймовірно, головний парадний зал в Персеполі. Його сходи прикрашені рельєфними зображеннями сановників, на його східних воротах був ще один рельєф, що зображає Дарія I на троні і його спадкоємця Ксеркса.

Серед будівель, побудованих в південній частині платформи, були палац Ксеркса, його гарем і царська скарбниця, також прикрашена рельєфними зображеннями Дарія та Ксеркса, такими ж, як і на Тріпілоні.

На місці розкопок знайдено велику кількість клинописних написів і табличок, що є безцінними історичними свідченнями про період царювання Ксеркса. У двох з них сказано: "Так сказав Ксеркс цар: Моїм батьком є ​​Дарій, батьком Дарія була людина на ім'я Віштаспа (Гістасп), батьком Віштаспи була людина на ім'я Ршама (Арсам). Обидва, Виштаспа і Ршама, були живі, коли з волі Агурамазди Дарій, мій батько, став царем всієї Землі"; "Так сказав Ксеркс цар: З волі Агурамазди, я став царем країн за межами Парси; я наказував ними; вони платили мені данину; вони виконували те, що було наказано їм мною; мій закон поширювався на них: Мідію, Елам, Арахосію, Вірменію, Дрангіану, Парфію, Аріану, Бактрію, Согдіану, Хорасмію, Вавилонію, Ассирію, Сатагідію, Єгипет, іонійців, що живуть на морі і живуть за морем, жителів Маки, Аравії, Гандхари, земель по річці Інд, Каппадокію, дахів, саків-амюргіїв, саків з гострими шапками, карійців, кушан".

На схилах гори, за Персеполем, були знайдені висічені в скелі гробниці Ахашвероша II і Артаксеркса III, а також недобудована гробниця Дарія III. У декількох кілометрах на північ, на іншому березі річки Пулвара, на стрімкій кручі знаходяться гробниці Дарія I, Ксеркса, Ахашвероша I і Дарія II. Це місце називається нині Накш-і-Рустам.

# data[].attributes.attachment_link.title
Парса - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Па́рса (також Персепо́ль, Персепо́ліс, староперс.: Pārsa, перс. تخت جمشید/پارسه‎ - Takht-e Jamshid або ж Chehel Minar, дав.-гр. Περσέπολης) - місто і церемоніальна столиця Персії за часів Ахеменідів. Засноване Дарієм I Великим близько 518 до н. е.. Царський двір мешкав у Парсі лише навесні (під час і після святкування Наврузу) і восени.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Тільки цікаві факти

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вавилон - стародавнє місто Месопотамії, що вважалось колись своєрідним "мегаполісом". Так, в стародавньому світі в ньому налічувалося близько 150 тис. жителів.

Вавилон по праву вважався культурною "столицею" стародавнього світу.

ТОП цікавих фактів про Вавилон

1. Чи відомо вам, що Вавилон "падав" неодноразово? І, навіть найголовніші історики не в змозі визначити, хто все-таки зломив його. Однак, незмінним залишається той факт, що падіння "мегаполісу" відбувалося дуже тихо і непомітно.

2. Торгівля у Вавилоні була невід'ємною частиною. Вироби, які були створені там, користувалися величезною популярністю. А з бажаючих це придбати були самі високопоставлені люди з усіх країн. Вавилон по праву вважається "законодавцем моди".

3. А ще це місто славилося "легкодоступністью" дівчат. Жрицями кохання тут були всі, від малого до великого. І це аж ніяк не вважалося ганьбою і гріхом. Навпаки, у Вавилон ця "професія" була "престижною і модною".

4. Чи знаєте ви, що у Вавилоні, якщо лікар ставив невірний діагноз, йому просто відрубували руку? Плата за помилку була серйозною, тому й випадків таких було небагато.

5. Про сади Вавилона ходять шалені легенди. Виявляється, в древнє місто ввозили найрізноманітніші рідкісні породи дерев, чагарників і трав. Доглядали за цим "чудом" раби, поливаючи їх постійно водою з Євфрату. А коли все це розквітло - пахощі і краса були незрівнянними ні з чим.

Існує думка про те, що Македонський провів там останні дні перед відходом в інший світ.

6. Чи знаєте ви, що квадратні рівняння жителі Вавилона вирішували ще задовго до появи на світ Христа?

7. Легендарная Вавилонська вежа трактується з різних джерел по-різному. Однак, більш чи менш у всіх сходиться думка про те, що такий храм мав місце бути в центрі стародавнього міста. Місія його була релігійною і астрономічною.

8. Намагаючись відновити всілякі історичні літописи, Вавилонська вежа має вигляд абсолютно "не баштової" - величезна безформна споруда, з купою сходів, вікнами та дверима. Просто "хаос" в середині міста.

9. Що ж, ми ніколи не дізнаємося точно і досконально, як і що було в стародавньому місті Вавилоні. Але хоч якісь відомості, благо, у нас будуть.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Кладненко Сергій

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти про Вавилон, які ви не чули | Цікаво і корисно знати

# data[].attributes.attachment_link.description
Вавилон - стародавнє місто Месопотамії, що вважалось колись своєрідним "мегаполісом". Так, в стародавньому світі в ньому налічувалося близько 150 тис. жителів. Вавилон по праву вважався культурною "столицею" стародавнього світу. 1. Чи відомо вам, що Вавилон "падав" неодноразово? І, навіть найголовніші історики не в змозі визначити, хто все-таки зломив його.

# data[].attributes.location_name
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.headline
Мохенджо-Даро

# data[].attributes.subject
Мохенджо-Даро

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Древньому місту дослідники дали назву Мохенджо-Даро, що на деяких індоєвропейських мовах означає "Пагорб Мертвих". Але причина його загибелі досі не розгадана.

Підпишись на наш Viber: новини, гумор та розваги!

Підписатися

Стіни з обпаленої цегли, ідеальне планування кварталів і будинків, наявність водопроводу і каналізації. Це місто в долині річки Інд на території сучасного Пакистану привернуло увагу вчених в 1922 році. У стародавні часи тут було явно щось грандіозне. Згодом з'ясувалося, що місто було споруджено близько 2600 року до н. е., а значить, воно сучасник цивілізацій Стародавнього Єгипту та Месопотамії. Однак, за даними археологів, всі його жителі загинули практично миттєво. Що з ними сталося?

На думку археологів, швидше за все, місто було адміністративним центром Хараппскої цивілізації. Його територія поділена на однакові за розміром квадрати, які перетинають розгалужені вулиці. Центральний квартал більше за площею, ніж інші. Він розташований на штучному підвищенні, і тут є зерносховище і два великі зали для зборів з рядами сидінь.

Популярні новини зараз

Показати ще

Практично в кожному будинку є кімната для обмивання, а від будівель відходять канави для стоку дощових вод.

Вчених вразило, що в настільки древньому місті існували водопровід, каналізація і навіть були громадські туалети, можливо, найдавніші в світі.

Судячи з розмірів і кількості будівель, тут мало проживати принаймні 40-50 тисяч чоловік. Однак найбільше вчених вразило те, що вони не виявили в Мохенджо-Даро похованих останків людей або тварин. Кладовищ поруч з містом теж немає.

Слідів повільного згасання цивілізації, яке говорило б про те, що місто спорожніло поступово, теж не знайшли. Не виявили археологи ні зброї, ні десятків тисяч скелетів в будинках і на вулицях, які підтвердили б версію про великі кровопролитні битви.

Таке відчуття, що людей буквально стерли з лиця землі. А ті, хто не зник, миттєво загинули.

Місто було живим протягом майже 900 років і раптом спорожніло. На даний момент висувається кілька версій раптового зникнення городян, але всі вони - лише гіпотези.

Згідно з однією з гіпотіз, підкріпленої археологічними дослідженнями, річка Інд в цих краях дуже часто розливалася в результаті землетрусів. Знайдені під час розкопок Мохенджо-Даро шари мулу, а також останки дамб, збудованих древніми жителями, говорять про те, що городяни в міру сил боролися з повенями і не раз відновлювали місто після стихійних лих.

Можливо, останнім повінь, що виникла в результаті зсуву тектонічних плит, змінила русло Інду або підняло води Аравійського моря і було настільки сильним, що жителі поспіхом покинули місто. Ну а ті, хто не встиг це зробити, загинули.

Є інформація, що в минулому столітті в деяких будинках стародавнього міста були знайдені скелети, заміри яких показали дуже високий рівень радіації, однак документальних підтверджень цієї інформації немає.

За даними дослідників Д. Девенпорта і Е. Вінчетті, приблизно 3700 років тому в даному місці стався потужний атомний вибух. Вивчивши зруйновані будівлі, вони встановили, що у вибуху був епіцентр (приблизно 50 м в вдіаметрі), в якому найбільш сильно поплавилися камені і фактично було знищено все живе, а в міру віддалення від нього руйнування зменшувалися.

На користь цього говорить і те, що найкраще збереглися саме околиці міста. Картину доповнює наявність на місці передбачуваного вибуху мінералів (тектитів), що спеклися і пластів осклянілого піску, які зустрічаються і на сучасних ядерних полігонах.

Також існує версія про розряд безлічі блискавок. У центральній частині міста виявлено дуже багато оплавлених цеглин, які виразно піддалися дії температурі не нижче 2000°. Також знайдені чорні осколки, які при детальному дослідженні виявилися спечені при високій температурі черепками глини.

У 1987 році радянський журнал "Вокруг света" опублікував версію вченого-хіміка М. Дмитрієва, згідно з якою в тому місці, де стояло стародавнє місто, прогримів розряд великої кількості кульових блискавок або так званих "чорних блискавок". Цей процес знову-таки міг бути пов'язаний із зіткненням двох тектонічних плит, в результаті яких між верхніми шарами атмосфери і земною поверхнею виникла сильна електромагнітна напруга. При розпаді таке скупчення блискавок дає неймовірно високу температуру.

Версію про таке іоносферне явище підтверджують стародавні легенди і письмена народів Китаю, Єгипту, Близького Сходу і Шотландії, в яких є згадки про грім, блискавки і різного роду світіння в небі, що винищують все живе.

Нагадаємо, 10 неймовірних таємниць стародавньої Галісії.

Як повідомляв портал "Знай.uа", до 1812 року це древнє місто в Йорданії було втрачене для сучасного світу. Чудове Петра, вирізане умілими зодчими прямо в скелях, вражає неймовірною грою світла і тіні.

Також "Знай.uа" писав, історію зловісного острова чуми, який не дасть вам заснути.

# data[].attributes.attachment_link.title
Загинули в одну мить: таємниця прадавнього ідеального міста Мохенджо-Даро

# data[].attributes.attachment_link.description
Древньому місту дослідники дали назву Мохенджо-Даро, що на деяких індоєвропейських мовах означає "Пагорб Мертвих". Але причина його загибелі досі не розгадана. Підпишись на наш Viber: новини, гумор та розваги! Підписатися Стіни з обпаленої цегли, ідеальне планування кварталів і будинків, наявність водопроводу і каналізації.