# data[].attributes.body
Stanari domorodne oj Tebe, gled'te Edipa,
Kakvi vali, grozna nesreća ga eto poklopi,
A zagonetku je slavnu znao, prvak bio on
Onome, što sjajnoj sreći građana ne zavidi!

Zato neću ja, dok zadnji onaj danak ne vidim,
Baš smrtnika nijednoga sretnim slavit, doklegod
Ne stigne života kraju a ne zadesi ga jad.

# data[].attributes.body
Ti sad se kani brige, što je pominješ,
Pa čuj me i razberi, ni u jednoga
Da stvora ljudskog nema znanja proročkog!
A kratak ću ti dokaz tome navest ja.
Ma dođe jednom Laju - neću kazati,
Od samog Feba, već od sluga - proroštvo,
Da od sina će njega stići sudba, smrt,
Od mene i od njega što će rodit se.
Al' njega - tako ti se glasa - ubiju
Jedamput strani lupeži na tropuću,
A čedu ni tri dana ne protekoše
Od poroda, i nožice u gležnju mu
On sape, tuđom rukom vrže u goru
Neprohodnu. Apolon ne izvrši riječ,
Da oca on će ubit, a ni Laja mi
Od sina ne zadesi, čega s' bojao.
Da, tako glas to proročki nam odredi, -
Za nj ništa ti ne mari! Jer što kaže bog
Da tražit treba, sam će otkrit lako to.

# data[].attributes.body
Koje živo biće ima nekad dvije noge, nekad tri,nekad četiri, a najslabije je kada nogu ima najviše?
(To je čovjek. Kao dijete on puzi četveronoške, kao odrastao čovjek čvrsto stoji na svojim nogama, a kao starac hoda pomoću štapa.)

# data[].attributes.body
Na ulazu u Tebu stajala je sfinga koja je postavljala zagonetku svakome tko je htio ući u grad, a ubila bi ih ako nisu uspjeli odgonetnuti rješenje. Edip je došao na prijestolje tako da je riješio zagonetku i tako oslobodio grad od sfinge.

# data[].attributes.body
Jokasta se od očaja spoznaje obijesi

Edip nalazi Jokastu mrtvu i uzima zlatnu iglu s njene haljine te zabija iglu u obje zjenice

Kreont dolazi i Edip ga moli da ga progna iz zemlje zbog svih zala koje je počinio

Edip se oprašta sa svojim kćerima Izmenom i Antigonom te sinovima Polinikom i Eteoklom, za koje zamoli Kreonta da se pobrine

Edip odlazi s pozornice, a zbor pjeva tužaljku

# data[].attributes.body
Edip od Lajeva glasnika saznaje istinu: Jokasta mu je predala tek rođeno dijete da ga ubije kako se proročanstvo ne bi ispunilo, no on se sažalio nad djetetom i predao ga drugom glasniku da ga odnese u daleki grad

# data[].attributes.body
stiže vijest da je umro Polib, tadašnji korintski kralj i Edipov pretpostavljeni otac

Edip osjeća olakšanje jer pomisli kako proročanstvo nije istinito jer nije ubio Poliba

dolazi korintski glasnik koji Edipu otkriva da ga je upravo on pronašao ostavljenog na gori kad je bio dijete, a Polib ga je posvojio

Edip želi saznati istinu do kraja i šalje svoje sluge po Lajevog glasnika kako bi ga ispitao

# data[].attributes.body
Kreont i Edip svađaju se oko prijestolja (o Kreontovoj tiranskoj vladavini Sofoklo piše u Antigoni)

dolazi Jokasta i priča Edipu o proročanstvu koje je izrečeno Laju

Edip počinje vjerovati kako je čovjek kojeg je prije mnogo godina ubio na raskršću zapravo bio Laj

Edip zatraži da dode Lajev glasnik, jedini preživjeli od pratnje koja je s Lajem toga dana putovala, kako bi posvjedočio je li Edip bio taj koji je ubio Laja

# data[].attributes.body
dolazi Prorok Tiresija kojeg Edip zamoli da kaže nešto o ubojstvu ako zna

Tiresija zna istinu, no odbija reći kako ne bi okaljao Edipa pred narodom

Edip posumnja da je Kreont nagovorio Tiresiju na laži kako bi se domogao Edipova prijestolja

Tiresija otkriva Edipu istinu o proročanstvu po kojem je Edip ubio svog oca i oženio vlastitu majku, no Edip mu ne vjeruje

# data[].attributes.body
svećenik u ime naroda moli Edipa, tebanskog kralja, da oslobodi grad od kuge

Kreont dolazi iz delfijskog proročišta s vijestima da će kuga u Tebi prestati kad se ubije ubojica prijašnjeg kralja Laja

Edip, ne znajući da je on zapravo ubio Laja te da je on istovremeno i Lajev sin, obećaje narodu pomoć

# data[].attributes.body
Edip (tebanski kralj)

Jokasta (Edipova majka i žena)

Kreont (Jokastin brat, Edipov šurjak)

tebanski svećenik

vrač Tiresija, zbor starješina

korintski glasnik

Lajev glasnik

kraljevska pratnja

# data[].attributes.body
uvod – Edipa narod moli da oslobodi grad od kuge

zaplet – dolazi Tiresija i govori Edipu o proročanstvu

kulminacija – Edip otkriva istinu o svom podrijetlu

# data[].attributes.body
prva iz ciklusa triju tebanskih drama (slijede Antigona i Edip na Kolonu)

tragedija u šest činova

trojedinstvo radnje, vremena i prostora

ljudska volja koju vode moralni principi

mjesto radnje: Teba

vrijeme radnje: Edipovo kraljevanje u Tebi; cijela se radnja zbiva u jednom danu

tema djela: ispunjenje proročanstva o Edipu

# data[].attributes.body
Za nemogućim ne valja posezati.

# data[].attributes.body
Da sve rijeke poteku sa istoga mora, ne mogu oprati krv s ljudskih ruku.

# data[].attributes.body
Mnoge su stvari užasne, no ništa nije užasnije od čovjeka.

# data[].attributes.body
O njegovoj smrti kolaju brojne anegdote. Jedna kaže da se ugušio jedući bobicu nezrela grožđa. Druga pak kaže da je umro od radosti kad je čuo za pobjedu u kazalištu. Treća govori da je recitirao dugačku rečenicu iz Antigone koja nije imala stanku za disanje te je naposlijetku izdahnuo.

# data[].attributes.body
sophos – mudar, kleos – slava → Sofoklo - "slavan po mudrosti"

starogrčki dramatičar, diplomat, političar i svećenik

napisao oko 130 drama; sačuvano sedam tragedija:

Antigona, Elektra, Kralj Edip, Trahinjanke, Ajant,
Filoktet, Edip na Kolonu

teme preuzima iz mitologije

# data[].attributes.body
razvija se iz kulta boga Dioniza

Tespis (tvorac tragedije) – uvodi prvog glumca i maske

Eshil → uvodi drugog glumca

→iznimni, idealizirani likovi

→tvorac klasične grčke tragedije

Sofoklo  → uvodi trećeg glumca

→prikazuje ljude koje krase iznimne moralne osobine (onakvi kakvi bi trebali biti)

→tragediji daje konačan oblik

Euripid → uvodi deus ex machina

→prikazuje ljude kakvi jesu

→prvi opisuje psihološki ocrtane ženske tragične junakinje

# data[].attributes.body
30. g. pr. Kr. - 529.

# data[].attributes.body
3. - 1. st. pr. Kr.

# data[].attributes.body
450. g. pr. Kr. – 323. g. pr. Kr.

tragedija - Eshil, Sofoklo, Euripid

komedija - Aristofan, Menandar

# data[].attributes.body
8. st. pr. Kr. – 450. g. pr. Kr.

epika – Homer, Hesiod, Ezop

lirika – Alkej, Sapfa, Anakreont, Pindar

# data[].attributes.body
klasično – uobičajeno, uvriježeno → klasična književnost = književnost grčke i rimske civilizacije

classici scriptores - uzorni pisci, »pisci prvog reda« → antički pisci

9./8. st. pr. Kr. - 5. st.