# data[].attributes.headline
לוויתן - רשל

# data[].attributes.subject
לוויתן - רשל

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת לחיות באומוולט של לויתן למשך חודש. מסקרן אותי איך זה לחיות דרך החושים של לויתן, חיה כה גדולה שחיה לרוב באזור הכי רחב של האוקיינוס, קראתי בכמה מקומות שיש לויתן אינטליגנציה מאוד גבוהה ומסקרן אותי ממש לחוש אותה ולהבין במה מדובר. למה בחרתי למשך חודש? כדי שיהיה זמן להתרגל וגם לחוות זאת לעומק (תרתי משמע חח)

# data[].attributes.headline
נלי - ציפור לומדת לעוף

# data[].attributes.subject
נלי - ציפור לומדת לעוף

# data[].attributes.body
חשבתי המון על איזה אומוולט הייתי רוצה לחוות, מאיזה נק הייתי רוצה לחוות את העולם. בסוף תמיד חזרתי למחשבה על איך זה מרגיש לרחף מעל הכל, היכולת לעוף ממקום למקום, לעבור ארצות ויבשות מתי שארצה.

ובעיקר על הרגע הראשון הזה שבטח קורה לכל ציפור צעירה, שהיא פורשת כנפיים, קופצת מהקו ופשוט עפה...

# data[].attributes.body
אני בן אדם מאוד מעופף ומאחר והייתי רוצה לחוות את החדות של יגואר :) לרוץ במהירות שלו להרגיש את האדרנלין והרוח ולראות בצבעים עזים כמוהו

לכמה זמן? נראה לי שהייתי רוצה להיות מסוגלת להפעיל את האומוולט יגואר שלי מתי שאני רוצה, נגיד כשאני מאחרת לעבודה, כשאני מול נוף מרשים ורוצה לראות אותו בצבעים חזקים או כשאני רוצה לשחות באיזה נהר (הם שחיינים מעולים ואוהבים את המים) וגם סתם כדי לרוץ ולשחרר אנרגיות

# data[].attributes.body
הייתי שמחה להתחלף עם נמלה לכמה שעות. נמלה זאת חיה חרוצה מאוד שמסוגלת לסחוב משקל גבוה בהרבה ממשקל גובהה.

הנמלה מתנהלת בעולם ע"י שימוש במחושיה. בעזרתן היא מצליחה לזהות את השבילים ולאתר מזון. היא בעלות חוש מישוש מפותח המאפשר לה להבחין בפולשים. דרך העיניים היא יכולה לזהות תנועה חדה אך אינה מסוגלת לראות ברזולוציה גבוהה.

מבחינה פיזית הנמלה נחשבת לחיה זעירה, כמעט כל יצור חי אחר שתתקל בו יהיה עצום בגודלו ביחס אליה.

מהרבה בחינות החוויה הקיומית של הנמלה שונה מאוד מזאת של בני-אדם והייתי שמחה לחוות זאת.

# data[].attributes.headline
איתמר יוחאי- זחל זנב סנונית 

# data[].attributes.subject
איתמר יוחאי- זחל זנב סנונית 

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות אומוולט של זחל. מעניין אותי כיצד מרגיש ונראה העולם מנקודת מבט קטנה שמתהלכת על עצים ועלים רוב יומה. הייתי רוצה לחוות את הסביבה של הגולם ולחוש בשינוי המרהיב להתפחותי לפרפר. אני חושב שהאומוולט של זחל ופרפר הוא שונה ועל כן דרך בחירה זו אוכל לחוות גם אומוולט של פרפר- כיצד זה מרגיש לעוף? מה הטעם של צוף מפרחים?

השינוי הזה בפרק זמן כלכך קצר הוא מרתק בעיני והייתי רוצה לחוש בתחושה הפיזיולוגית של חוויה כזו.

# data[].attributes.headline
גולדן רטריוור

# data[].attributes.subject
גולדן רטריוור

# data[].attributes.body
נראה לי תמיד שאם יש חיה שפיצחה את העולם זה גולדן נראה שהם יודעים יותר טוב ליהנות מהכול יותר והייתי רוצה להבין למה כל כך כיף להם בעולם ומה הגורמים לכול הכיף הזה. ואני חושב שאפילו בתור בן אדם הייתי רוצה שתהיה לי תפיסת המציאות של גולדן.

# data[].attributes.headline
שיר - דולפין

# data[].attributes.subject
שיר - דולפין

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות אומוולט של דולפין, תמיד החיה המופלאה הזאת נראיתה לי קסומה. האומוולט של הדולפינים ייחודי מאוד. הם יונקים מימיים - מאין סטייה אבולוציונית משאר היונקים... הם נחשבים לאחת החיות האינטיליגנטיות בטבע, בעלי יכולות למידה ושיטות ציד מיוחדות. בהרבה צבאות בעולם השתמשו בהם לצורך הטמנה וזיהוי של מכשירי ריגול ומוקשים ימיים. משקל המוח ביחס למשקל הגוף אצל הדולפינים הוא מהגבוהים בעולם החי. הם ידידותיים לבני האדם, והם נצפו עוזרים לפצועים או למתים מביניהם. הם משתמשים בביו סונאר והם נחשבים לחיה מאוד סוציאלית. הם רגישים לצלילים, ריחות, וכל המחקרים מעידים על כך שהחוויה הסובייקטיבית שלהם רחבה ומעניינת מאוד. תראו לי מישהו שלא מתרגש כשהוא רואה דולפין🐬

# data[].attributes.body
בעל החיים הראשון שעלה לי לראש זה הלוויתן. אני כל כך מתעניינת בהם ובחיים שלהם. ללוויתנים יש אומוולט מאוד מיוחד בעיניי. נתחיל מזה- שיש לכל זן של לוויתנים ממש תרבות מיוחדת משלהם, שפה וסימנים שעוזרים להם לתקשר. נמשיך באינטיליגנציה הכל כךךך גבוהה שלהם, הקשר המשפחתי החזק- עולמם הפנימי כל כך מסקרן. הייתי רוצה לחוות את האומוולט שלהם לתקופה שתספיק לי לרכוש את שפתם ולהבין ולהעריך את האינטיליגנציה העצומה שלהם.

# data[].attributes.body
אני הייתי רוצה להיות דבורה. לפחות לכמה שעות.

קודם כל, קוראים לי מאיה, אז זה meant to BEE.

לדבורים יש חוש כיוון משוכלל מאד - הן יכולות לעוף לכיוון פרחי מאכל במרחק של כמה קילומטרים (שזה המון לגופן הקטנטן) ולדעת איך להגיע. הן משתמשות בשמש כמצפן שלהן. אני יודעת בגדול להבדיל בין מזרח ומערב לפי השמש אבל כאן זה נגמר. הדבורים משתמשות בשמש כמצפן, וגם אם היא מתחבאת מאחורי העננים הן יודעות לפי המיקום של העננים והזווית של האור לכוון. מטורף בעיניי להרגיש כזה חיבור לסביבה. שנית, הדבורים רואות ומריחות את הפרחים בצורה הרבה יותר אינטנסיבית מאיתנו, מה שהייתי שמחה לחוות, שכן פרחים משמחים אותי. ותכלס הדבורה מתקשרת עם שאר הדבורים דרך ריקוד וזה מיוחד מאד בעיניי.

# data[].attributes.headline
עמר - כוכב ים 

# data[].attributes.subject
עמר - כוכב ים 

# data[].attributes.body
הייתי רוצה להרגיש אומוולט של כוכב ים, כוכב ים היא חייה מאוד מאוד איטית נעה כ0.02 מייל בשעה לכוכבי ים אין דם או מוח לכן אם הוא נחתך לחתיכות מהחתיכות יגדלו עוד כוכבי ים. יש 2000 סוגים מהם. הייתי רוצה להיות כוכב ים במשך שעה ואם זה כיף ונעים לחזור כל שבוע, אני חושבת שבגלל שהוא מאוד איטי ולא נע למרחקים ארוכים זה יהיה כמו תרפיה מהחיים למעלה ;)

# data[].attributes.headline
הייתי רוצה להיות כריש - ארבל

# data[].attributes.subject
הייתי רוצה להיות כריש - ארבל

# data[].attributes.body
דבר ראשון, כריש הוא חיה מטורפת. אין לי בעיה אפילו להפסיק להיות בן אדם ולהתחיל להיות כריש במקום. להיות בן אדם זה לא פשוט. לכריש, לעומת זאת, יש מערכות חושים משוכללות בטירוף; מעבר לחוש המישוש, הטעם, הריח והראייה המחודדים שלהם, יש להם אפשרות לחוש בתנודות במים ואף בזרמים אלקטרומגנטיים.לא פלא שכרישים שורדים כבר יותר מ200 מיליון שנה. בנוסף, הים נתפס בעיניי כמשהו מאד עוצמתי ולא ידוע, כל כניסה לים מלווה בתחושת חוסר שליטה ואימה אל מול האינסופיות שלו ואילו בתור כריש, האומוולט שלי הוא כל כך רחב - אני מדמיינת חיבור עמוק לטבע; להרגיש ולהבין את זרמי המים והגלים ברמח איבריי, לדעת מה קורה סביבי בכל רגע, לקלוט תדרים ממרחקים עצומים וכו.. זה נשמע לי מעולה ולכן הייתי רוצה להיות כריש.

# data[].attributes.headline
בת שבע- ציפור 

# data[].attributes.subject
בת שבע- ציפור 

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות את האומלווט של ציפור
החוויה של חופש, של תנועה ללא גבולות, הרוח בכנפיים בזמן שיוט באוויר.
וכמובן החווית שיא שיכולה להיווצר מתוך הflow בזמן מסע ארוך בשמיים עם להקת ציפורים אל עבר יבשת אחרת.

בשני אופנים- חווית שיא של מסע משותף כלהקה של ציפורים, והחוויה עצמה של לעוף בשמיים ללא גבולות, חומות וכו'

# data[].attributes.headline
מתן צרפתי - תמנון

# data[].attributes.subject
מתן צרפתי - תמנון

# data[].attributes.body
היה יכול להיות מרתק לחוות את העולם בתור חיה ימית. הצצה באומוולט של תמנון הייתה מאפשרת הסתכלות במערכת החושים של בעל חיים אינטלגנטי, מיוחד ומסקרן.

# data[].attributes.body
אני מעוניין באוומלט של העטלף מכיוון שהם חווים את העולם שלהם דרך גלי הקול והסוונאר לשבוע בערך

הייתי רוצה לנסות את אוומלט שלהם כדי שאוכל לראות את העולם דרך הקול והרעש ואולי הייתי יכול לראות דברים בצורה אחרת או לראות יותר ממה שנראה לעין

# data[].attributes.headline
ספיר  - לוויתן

# data[].attributes.subject
ספיר  - לוויתן

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות את הגודל העצום שיש ללוייתן, לחוות חיים מתחת למים ביחד עם נשימת חמצן, כמו לוייתן או דולפין. יותר מזה, הייתי מאוד רוצה לחוות את חוש הסונאר שיש לדולפין ללוייתן ולעטלפים . "לראות" את העולם בעוד שפות ובעוד אורכי גל. טווח הגלים המצומצם שלנו האנושיים הטריד אותי תמיד. והייתי רוצה לראות ולתקשר בהרבה יותר שפות:)

# data[].attributes.headline
ליאור - אומוולט של חתול

# data[].attributes.subject
ליאור - אומוולט של חתול

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות אומוולט של חתול מכמה סיבות: הגמישות שלהם, ראיית הלילה שלהם, אבל בעיקר בגלל היכולות המוטוריות שלהם. מרגיש כאילו הם בגודל מושלם ביחס לעולם כך שאין מקום שלא נגיש להם, אין משהו גבוה מדי, צר מדי, רעוע מדי. הם יכולים לקפוץ מאד גבוה, ללכת במהירות ובקלילות על משטחים לא משטחים, באיזון מושלם ובלי להסס לרגע. בקיצור, מרגיש כאילו כל העולם הוא מגרש המשחקים שלהם.

# data[].attributes.body
הייתי רוצה להיות ציפור, דבר ראשון כי בא לי את התנועה החופשית הזאת בשמיים, את הרוח והנדידה ממקום למקום בלי ללכת :) פשוט בא לי לעוף חחח, חוץ מזה הייתי רוצה להיות אנפה כי הכנפיים שלה ממש ארוכות (יותר ממרכז גופה) ומעניינת אותי התחושה הזאת שהכנפיים הן אלו שמניעות את הגוף ולא להיפך. קשה להגיד מראש לכמה זמן הייתי רוצה לחוות זאת. יכול להיות שמהצד זה נראה לי זוהר אבל יש חסרונות שארגיש רק במידה ואחווה את זה באמת. בגדול, זה נראה לי כיף מאוד והייתי מתפנקת על זה לפחות לחודש

# data[].attributes.body
באופן אינטואיטיבי עם קבלת המשימה הרגשתי הכיוון שמסקרן אותי הוא חיה קטנה, אולי חרק.

עצם הפרספקטיבה הזו על העולם, הגודל הכלכך קטן ביחס לאדם, הקרבה לאדמה ותשומת הלב לדברים שאנחנו כבני אדם בכלל לא מבחינים בהם מסקרנת אותי מאוד. הייתי רוצה ליום אחד, לחוות את האומוולט של נמלה,להרגיש איך זה לסחוב על כתפיי פירור לחם שכפול ממני בגודל. האומוולט של הנמלים מכיל בתוכו את המזעריות הזו, אך גם יש בו אלמנט של חברתיות, של פעולה מתמדת וחרוצה, דינמיקה קבוצתית שפועלת כמו מכונה משומנת. הייתי רוצה לחקור את כל אלו מקרוב.

# data[].attributes.headline
לין יעל כצמן - תמנון

# data[].attributes.subject
לין יעל כצמן - תמנון

# data[].attributes.body
לפני שנה או שנתיים ראיתי דוקומנטרי על תמנון שנקרא My Octopus Teacher, מאז נשארתי עם רצון לגלות עליהם עוד.

תמנונים הם חיה סקרנית, עם הרבה אינטליגנציה ולפעמים מראים לא מעט שובבות.

בסרטונים רבים אפשר לראות תמנונים משחקים ופותרים פאזלים.

הייתי רוצה לראות ולחוות את האוקיינוס ואת העולם דרך האומוולט של התמנון לפחות פעם בשבוע.

מצרפת לכם את הטריילר, את הדוקומנטרי המלא אפשר לראות בנטפליקס, ממליצה בחום(:

# data[].attributes.attachment_link.title
My Octopus Teacher | Official Trailer | Netflix

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת זיקית. שעה ביום. היא יכולה להסתגל ולמצוא את עצמה בכל מקום.

הזיקית בעלת עין שלישית בחלק האחורי של ראשה, ובעזרתה מבחינה בין אור וחושך. אני מאמינה בעוררות העין השלישית (בלוטת האצטרובל במוח) כדי לקבל אינפורמציה שרוצה לרדת אלינו, וכדי לראות טוב יותר את הגשר בין הרוח לחומר. כמו כן, עבודה נכונה עם פתיחת העין השלישית יכולה לעזור לממש ולהגשים את עצמנו כאן, בעולם הגשמי.

# data[].attributes.headline
גילי חכים- אומוולט של דבורה

# data[].attributes.subject
גילי חכים- אומוולט של דבורה

# data[].attributes.body
בהתחלה התקשיתי לבחור חיה, כי הרגשתי שזה יצריך אותי לוותר על היכולות האנושיות שלנו, וחיפשתי חוויה שתשדרג את האומוולט האנושי, ולא רק תגרע יכולות ממנו. אבל לאחר מחשבה הבנתי שזו הפואנטה כפי שהוא אמר בסרטון- אין לנו מושג מה אנחנו מפסידים כי לא הרגשנו את זה אף פעם.

התחלתי לחשוב על החוויה הקוואלית של תפיסה של יותר גווני צבעים ממה שהעין האנושית יכולה לקלוט. יש בטבע שלנו צבעים מטריפים שמצליחים להפנט ולמשוך ולהתרגש מהם כל פעם מחדש, אז כמה מדהים זה יהיה לראות אפילו עוד גוונים כאלו?

לדבורים יש מגוון רחב של גווני צבע שהן רואות ובניהם גם גווני אולטרה סגול.

מעבר לכך, אני חושבת שהחוויה של דבורה בתוך קהילה פועלת, היכולות המופלאה שלהן לזוז במרחב כנחיל ולחזור לקן בלי בעיה, יכולות התקשורת בניהן בתוך הקן ומילוי התפקיד הספציפי של כל אחת מצייר אומוולט יחודי ושונה מאוד שהייתה שמחה לחוות.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מכון דוידסון לחינוך מדעי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
האם כלבים הם באמת עוורי צבעים? מה מאפשר לשפירית להיות הציידת היעילה בעולם? מדוע עין התמנון מפותחת יותר מעין של יונק? ומדוע עיניים של זאבים זוהרות בלילה? כיצד רואות החיות?

מה רואים הכלבים כשהם מסתכלים על קשת בענן? מה רואה התוכי, או האיגואנה? מה רואה דבורה, או חסילון?

בעלי חיים רואים בעזרת עיניים שעשויות להיות שונות זו מזו במורכבות, במבנה ובמספר. כל העיניים האלה התפתחו, ככל הנראה, מיכולת בסיסית ביותר לחוש אור שהייתה קיימת באב הקדמון של כל החיות בעלות העיניים. אך האבולוציה של עין מורכבת התרחשה כמה וכמה פעמים, ולעתים הגיעה לתוצאות שונות באופן מפתיע זו מזו.

נתחיל בעין של בעלי החוליות: הדגים, הדו-חיים, הזוחלים, היונקים והעופות. במלים אחרות, נתחיל בעין שלנו. האור שמגיע אל עינינו נכנס דרך האישון וממוקד בעזרת העדשה על הרשתית, שבה נמצאים תאים קולטי אור משני סוגים, קנים ומדוכים. התאים האלה מעבירים את המידע לתאי עצב, השולחים אותו אל המוח.

הרשתית של בעלי החוליות מורכבת באופן שנראה "הפוך": במקום שהשכבה של תאי העצב תהיה קרובה יותר אל המוח, ואילו התאים קולטי האור יימצאו בצד החיצוני, קרוב יותר לעדשה, הרשתית מסודרת בדיוק להפך. כך האור שמגיע אל קולטני האור צריך לעבור בדרך רשת של תאי עצב, וברוב המקרים גם נימי דם המזינים אותם. בנוסף, תאי העצב צריכים לעבור דרך שכבת התאים קולטי האור כדי להגיע למוח. הם עושים זאת דרך נקודה קטנה ברשתית שבה אין קולטני אור כלל, והיא נקראת על כן "הכתם העיוור".

הראייה שלנו הייתה עשויה להשתפר אם הרשתית הייתה מסודרת באופן ה"נכון", ויש בעלי חיים שאצלם היא אכן בנויה כך, כמו התמנון שאותו נפגוש בהמשך. ככל הנראה, כשהעין החלה להתפתח אצל האב הקדמון של בעלי החוליות היא התפתחה בצורה "הפוכה". היות שעין עם רשתית הפוכה עדיין עדיפה בהרבה על פני חוסר עין, נשארנו עם העיצוב הבעייתי הזה עד היום.

האור צריך לעבור דרך תאי עצבים כדי להגיע לתאים קולטי האור (למעלה בתמונה). מבנה הרשתית | צילום: Science Photo Library

ביום ובלילה

התאים ברשתית מגיבים רק לחלק קטן מאוד של האור, החלק שאורך הגל שלו הוא בין קצת פחות מ-400 ננומטר (שאנו רואים כאור סגול) לקצת יותר מ-700 ננומטר (אור אדום). אור באורכי גל אלו נקרא "האור הנראה", ואורכי גל ארוכים או קצרים יותר אינם נקלטים בעיננו. סוג אחד של תאים קולטי אור, הקנים, מגיבים באותו אופן לכל אורכי הגל המצויים באור הנראה. המדוכים, לעומת זאת, מגיבים באופן שונה לאור באורכי גל שונים, כלומר בצבעים שונים.

בעין של רוב בני האדם יש שלושה סוגים של מדוכים, אחד שמגיב בחוזקה בעיקר לאור בגוון אדום, אחד שהתגובה החזקה ביותר שלו היא לאור ירוק, ואחד שמופעל בעיקר בתגובה לאור כחול. המוח מחבר את המידע שמעבירים לו המדוכים מכל שלושת הסוגים, ומייצר את התמונה מלאת הגוונים שאנו רואים. עוורי צבעים חסרים את אחד מסוגי המדוכים, ולכן מתקשים להבדיל בין צבעים מסוימים.

רוב היונקים, לעומתנו, מסתפקים בשני סוגי מדוכים בלבד. הם אינם רואים את העולם בשחור לבן, כפי שנאמר לפעמים בטעות לגבי כלבים, אבל הם גם אינם נהנים מהגוונים הרבים שאנחנו רואים, וכשהם מסתכלים אל הקשת הם רואים פחות צבעים מאיתנו. הסיבה לכך שרוב היונקים אינם רואים צבע היטב היא, ככל הנראה, שהיונקים הראשונים פעלו בלילה. האור הקלוש בלילה אינו מאפשר ראיית צבעים טובה, ולעתים קרובות אינו מפעיל כלל את המדוכים. רק הקנים, הרגישים יותר לאור, מגיבים אליו. היונקים פיתחו עין שעוזרת לראיית לילה, על חשבון ההבחנה במגוון צבעים. מחקר שהתפרסם לפני כשנתיים הראה שהיונקים אף המירו חלק מהמדוכים שלהם לקנים, כדי לראות טוב יותר באור קלוש.

רוב היונקים, בהם כלבים, רואים פחות צבעים מאיתנו, אבל הם לא רואים את העולם בשחור ולבן | צילום: Shutterstock

מחזירים ומסננים

ליונקים רבים יש אמצעי נוסף לראיית לילה: שכבה מחזירת אור, הטפטום לוסידום (tapetum lucidum), הנמצאת ממש מאחורי הרשתית. קרני אור שלא נקלטו על ידי הקנים פוגעים בשכבה זו, מוחזרות החוצה לעבר הרשתית, וכך יש להן הזדמנות נוספת לפגוע בתאים קולטי האור. זו גם הסיבה שעיניהם של כלבים, חתולים, צבאים ובעלי חיים רבים נוספים זוהרות כשמאירים עליהם עם פנס בלילה. לקופים וקופי אדם, שרובם פעילים בעיקר ביום, אין שכבה מחזירת אור, ולכן העיניים שלהם - וגם שלנו - לא בוהקות כך.

לעומת היונקים, רוב העופות פעילים במשך היום, וזה היה המצב מאז שהתפתחו לראשונה. הציפורים, לכן, מסתמכות בעיקר על חוש הראייה ועל ראיית צבע, ויש להן עיניים משוכללות במיוחד. לרובן יש ארבעה סוגים של מדוכים, לעומת שלושה שלנו, והן קולטות אור גם באורך גל על-סגול, שהוא קצר מכדי שהעיניים שלנו יקלטו אותו. כשתוכי מסתכל אל הקשת הוא רואה אותה רחבה יותר משאנחנו רואים אותה, ועם יותר גוונים: לא רק על-סגול, אלא גם גווני ביניים שהם שילוב בין על-סגול לצבעים אחרים, כמו למשל כחול-על-סגלגל.

לעופות, כמו לזוחלים, יש אמצעי נוסף המאפשר להם לראות צבעים טוב יותר מאתנו. ברבים מהתאים קולטי האור בעיניהם, בעיקר במדוכים, יש טיפה קטנה של שמן המכילה פיגמנטים. היא משמשת כמעין פילטר, כך שרק אורכי גל מסוימים מגיעים אל החלבונים קולטי האור שבתא. יש כמה סוגים של טיפות שמן כאלו, עם פיגמנטים שונים וגם ללא פיגמנטים כלל, ובכל תא יש רק סוג אחד. טיפות השמן השונות מגדילות באופן אפקטיבי את מספר סוגי המדוכים, שכן בנוסף לתאים עם קולטן ירוק, אדום, כחול או סגול יש להם גם "תא עם קולטן אדום ופילטר צהוב" "תא עם קולטן ירוק ופילטר כתום" ועוד. כך המערכת הזו מאפשרת לעופות וזוחלים להבדיל אפילו טוב יותר בין גוונים שונים.

מחזירים אור בלילה בזכות שכבה מיוחדת המאפשרת לנצל כל פוטון באור חלש. עיני חתול | צילום: Shutterstock

עיניים מורכבות

לבעלי חיים חסרי חוליות יש עיניים שונות מאוד משלנו. לרוב החרקים, למשל, יש עיניים מורכבות, הנקראות כך משום שהם בנויות מהרבה יחידות קטנות. כל עינית כזו מצוידת בעדשה ובתאים קולטי אור, ובעין מורכבת יכולות להיות אלפי עיניות. החרקים קולטים את המידע מכל עינית ומעבדים אותו לתמונה שלמה.

בניגוד לאמונה הנפוצה, חרקים לא רואים את העולם במעין קליידוסקופ המורכב מתמונות קטנות רבות ודומות, אלא בצורה דומה למדי לזו שבה אנחנו רואים. אפשר לחשוב על העיניות, כמו גם על התאים קולטי האור בעיניים שלנו, כעל פיקסלים בתמונת מחשב, כל אחת מספקת מידע על אזור מסוים בתמונה. העיניות אמנם קטנות מאוד, בקוטר של מאית המילימטר בערך, אבל הן עדיין גדולות יותר מהתאים בעיננו, ולכן אפשר "לארוז" פחות מהן בשטח מסוים. כתוצאה מכך, לעיניים שלנו יש יותר "פיקסלים" ורזולוציה גבוהה יותר. החרקים רואים את אותה תמונה שאנחנו רואים, אבל לא באותה חדות. אחת הדרכים שבהן החרקים יכולים לשפר את חדות הראייה שלהם היא להגדיל את העיניים, כך שיהיו בהן יותר עיניות. ואמנם, העיניים הגדולות ביותר בעולם החרקים שייכות לטורפים כמו השפיריות, שזקוקים לראייה טובה במיוחד. עיני השפירית כוללות עד 30 אלף עיניות וכל אחת מהן בנויה כחצי כדור, וכך הן מאפשרות ראייה לכל הכיוונים בו זמנית.

חרקים גם רואים בצבע, בצורה דומה לבעלי חוליות. לחלקם יש שני סוגים של מדוכים, ולחלקם, כמו הדבורים שעליהן נערכו מחקרים רבים בנושא זה, יש שלושה סוגים, כמו לנו. אך הדבורים רואות צבעים שונים במקצת: הן קולטות גם אור על-סגול ולעומת זאת אינן קולטות אור אדום. הדבורים הן מאביקות חשובות של צמחים רבים, ומחקרים הראו שפעמים רבות הפרחים של הצמחים האלה מעוצבים בצורה שתמשוך אותן, עם קווים על-סגולים שמכוונים את העין למרכז הפרח. לעומת זאת, פרחים אדומים לא נראים לדבורים כמעניינים במיוחד, ובדרך כלל ציפורים הן שמאביקות אותם.

לבסוף, בנוסף לעיניים המורכבות, להרבה חרקים, מחגבים ועד נמלים, יש גם עיניים פשוטות עם עדשה אחת, לרוב שלוש עיניים כאלה בחלק העליון של הראש. נראה שלפחות אצל רוב החרקים העיניים הקטנות אינן מסוגלות ליצור תמונה של ממש, אבל הן רגישות מאוד לאור. לא ברור בדיוק למה הן משמשות, וההשערות נעות מעזרה לשמירת גוף ישר בזמן תעופה ועד ויסות השעון הפנימי. אצל שפיריות העיניים האלו מפותחות במיוחד, ומחקרים הראו שהחרקים האלו משתמשים בהן לראייה ממש וגם קולטים תנועה בעזרתן. היכולות האלו עוזרות לשפיריות להיות בין הטורפים היעילים ביותר בעולם.

כל עין מורכבת מ-30 אלף עיניות, מבנה המאפשר ראייה בכל הכיוונים. עיני שפירית | צילום: Shutterstock

קולטן אחד לצבעים רבים

במובנים רבים, העין של התמנונים והדיונונים (Cephalopoda) דומה מאוד לזו שלנו: גם להם יש עדשה שממקדת את האור על רשתית הבנויה מתאים קולטי אור. אך יש גם כמה הבדלים. מיקוד העדשה לא נעשה על ידי שינוי צורתה, כמו אצלנו, אלא על ידי הזזה שלה, כמו במצלמה. בנוסף, בניגוד לרשתית שלנו, הרשתית של התמנונים בנויה בצורה ה"נכונה" - התאים קולטי האור אכן פונים לכיוון שהאור מגיע ממנו, ותאי עצב הנמצאים בצד הקרוב למוח. מסיבה זו לתמנונים גם אין כתם עיוור.

לתמנונים יש רק סוג אחד של תאים קולטי אור, ולכן היינו מצפים שהם לא יבחינו כלל בין צבעים שונים. אך חוקרים חשדו כבר זמן רב שזה לא המצב, שכן בעלי החיים האלו משנים את צבע עורם להסוואה וגם לתקשורת זה עם זה, למשל בטקסי חיזור. טקסים כאלו כמובן לא יהיו יעילים במיוחד אם המחוזרת אינה רואה את שינויי הצבעים.

מחקר שהתפרסם לפני כשנתיים הציע שהפתרון טמון בצורה המיוחדת של האישון שלהם. לתמנונים ודיונונים יש אישונים מוזרים למדי, שיכולים להיות בצורה של U או אפילו W. זה גורם לאור הנכנס לעין להתפזר, ואור באורכי גל שונים מתפזר באופן שונה. התמנונים מסוגלים לשנות מאפיינים של העין שלהם, כמו למשל המרחק בין העדשה לרשתית, וכך למקד אורכי גל מסוימים על התאים קולטי האור.

צורה זו של ראיית צבע עשויה להיות יעילה יותר בתנאים של אור מועט, שאופייניים למים שהתמנונים חיים בהם. "ברשתית של עין האדם, אם פוטון (חלקיק-אור) אדום פוגע בקולטן אור המגיב לאור ירוק, הוא כנראה לא יפעיל אותו, והפוטון הזה הולך לאיבוד" אמר אלכסנדר סטאבס (Stubbs), שהוביל את המחקר, לאתר גיזמודו. "אפשר לשער שעם סוג אחד של קולטן אור שפרוש לאורך כל הרשתית, תזדקק להרבה פחות פוטונים".

וכאילו זה לא מספיק, ממצאים מהשנים האחרונות מראים שלתמנונים יש חלבונים רגישים לאור לא רק בעיניים, אלא גם בעור. ייתכן שזו הדרך שבה הם מווסתים את שינויי הצבע שלהם.

למרות מגוון המדוכים, ראיית הצבעים של חסילון המנטיס היא בין הגרועות בעולם החי | צילום: Science Photo Library

אפרוריות מפתיעה

חסילון המנטיס (Stomatopoda) הוא סרטן קטן (שלמרות שמו דווקא אינו חסילון) בעל תכונות מדהימות כמו עוצמת חבטה אדירה עם הצבתות שלו. עם כוח על מדהים למדי: הוא מסוגל לחבוט בעזרת הצבת שלו בכוח מספיק כדי לנפץ דפנות של אקווריום. כשהוא צד, הוא אפילו לא צריך לפגוע בטרף שלו: המכה מהירה וחזקה כל כך שהיא גורמת למים להידחס, להתחמם ולהפוך לאדים. בועות מלאות אדים נוצרות וכמעט מיד קורסות ומשחררות גל הדף שהוא עצמו מספיק בשביל להמם טרף קטן.

בנוסף, לחסילון המנטיס יש מספר שיא של סוגי תאים קולטי אור. לא שלושה מדוכים כמו אצלנו, לא ארבעה כמו אצל הציפורים, אלא 12 סוגים שכל אחד מהם מגיב לאורך גל שונה. עם עיניים הקולטות כל כך הרבה צבעים, אפשר רק לשער אילו גוונים ותתי-גוונים, שאנחנו לא רואים גם בחלומותינו, מסוגל הסרטן לתפוס. הקשת בענן ודאי נראית לו כמו מערכת קווים דקיקים, משתנה ללא הרף מגוון אחד למשנהו.

או שלא. כשבדקו עד כמה הסרטנים באמת מסוגלים להבחין בין גוונים שונים, התברר שהם לא טובים בכך במיוחד. שלא לומר, ממש גרועים בזה.

במחקר לימדו החוקרים את הסרטנים להתקרב לאחד משני צבעים כדי לזכות במזון, ואז בדקו אם הם יכולים להבחין בין הצבע ה"נכון" לשורה של צבעים אחרים, דומים לו יותר ויותר. כשאורכי הגל של הצבעים היו רחוקים זה מזה בכ-50 ננומטר הסרטנים הצליחו להפריד ביניהם, אך כשהם התקרבו קצת יותר, כ-25 ננומטר, הם כבר לא היו מסוגלים לעשות זאת. בני אדם, עם שלושה מדוכים בלבד, מסוגלים להבחנה דקה בהרבה. "הופתענו לגלות שהתוצאה שלהם הייתה הגרועה ביותר מכל בעל חיים שנבחן בצורה כזו" אמר ג'סטין מרשל (Marshall), שהוביל את המחקר, ב תכנית "רדיולאב".

החוקרים הסיקו מכך שהסרטנים אינם מעבדים את התמונה המגיעה מהעין בצורה שאנחנו עושים זאת, דרך חיבור של מידע ממדוכים שונים ליצירת שפע של גוונים. העיבוד שלהם פשוט בהרבה: כל אחד מסוגי המדוכים שלהם מזהה גוון מסוים וזהו, הם אינם מתערבבים ליצירת רצף כפי שקורה אצלנו. כשחסילון מנטיס מסתכל אל הקשת, ייתכן שהוא רואה רצף של 12 פסים נפרדים לחלוטין, בעלי גבולות ברורים. "יש להם מערכת מדהימה ושונה באופן לא יאומן מכל בעל חיים אחר בכדור הארץ. אתה צריך לשאול את עצמך את השאלה: למה? אני שואל את עצמי את זה כבר 30 שנה, ועדיין לא עניתי עליה" אמר מרשל.

# data[].attributes.attachment_link.title
העיניים המופלאות של עולם החי

# data[].attributes.attachment_link.description
מה רואים הכלבים כשהם מסתכלים על קשת בענן? מה רואה התוכי, או האיגואנה? מה רואה דבורה, או חסילון?בעלי חיים רואים בעזרת עיניים שעשויות להיות שונות זו מזו במורכבות, במבנה ובמספר. כל העיניים האלה התפתחו, ככל הנראה, מיכולת בסיסית ביותר לחוש אור שהייתה קיימת באב הקדמון של כל החיות בעלות העיניים.

# data[].attributes.body
לא סגור איזה סוג, אולי איגואנה, אולי זיקית, אולי בכלל חרדון שרובץ בשמש כל היום בלי דאגות.. אבל נראה לי מגניב להעביר יום עם האומוולט של החיה הזאת, שהיא גם מהירה וחזקה מאוד, אבל בעיניי גם אלגנטיט בתנועה האיטית והחלקה שלה, היא נראית לי תמיד בflow מבחינת תנועתיות ותמיד בzone מבחינת מיקוד ופוקוס.. חייב להתנסות ביכולת של הזיקית להחליף צבעים בהתאם לטמפרטורה ומצבה נפשי..

שווה לכם לראות את הסרטון שאני מצרף הוא מטורף (:

# data[].attributes.attachment_link.title
Iguana chased by killer snakes | Planet Earth II: Islands - BBC

# data[].attributes.headline
אמוולט של כלב- עמר

# data[].attributes.subject
אמוולט של כלב- עמר

# data[].attributes.body
האומוולט המעניין ביותר עבורי הוא של הכלבה המשפחתית, מעניין לחוות את העולם אשר מורכב מאותו סטינג עבורי ועבורה, אבל נחווה אחרת לגמרי בגלל התפיסה החושית שלנו. אני מאמין אבל שלא הייתי מעוניין בזה ליותר מדי זמן. (תמונה מטיול משפחתי, מעניין כיצד חוותה הליכה ללא מטרה במרחבי המדבר)

# data[].attributes.headline
הייתי רוצה לחוות את הע

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לחוות את העולם כחתול. יצור שיש לו יכולת להיות נוכח ומחובר לצרכיו, להתענג על דבר פשוט בצורה מקסימלית (כמו קרן שמש). לחתול חושים מפותחים במיוחד שמאפשרים לו לקבל מידע על העולם ובמידע הזה הוא משתמש למטרה אחת בלבד- סיפוק עצמי

# data[].attributes.headline
לירון חופי - עוף החול "פניקס"

# data[].attributes.subject
לירון חופי - עוף החול "פניקס"

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת להיות חיה מיתולוגית עוף החול, הייתי רוצה להיות עוף החול במשך 500 שנה. עוף החול הוא ציפור האש הקדושה, הוא יצור מיתולוגי שקם לתחייה כ- 500 שנה לאחר מותו, עוף החול חי במדבר מאות שנים ולקראת מותו מכין עוף החול לעצמו קן מענפי קינמון ושורף את עצמו, מהאפר שנותר מעוף החול השרוף מתגלה לאחר זמן רב עוף חול חדש וכך הלאה, עוף החול הפך לסמל השיבה המתים, בתרבויות מסוימות מוזכר שדמעותיו יכולות לרפא, תרבויות אחרות מציינות שאפשר להירפא על ידי נגיעה בכנפיו, ובתרבות המערבית עוף החול מתאר אנשים שחוזרים מומחים לאחר נפילה או משתקמים ממצב קשה וחוזרים לימי התהילה שלהם. ישנה אמונה שעוף החול אינו מת לעולם הוא תמיד חוזר. בנוסף מסופר שהיה בתיבת נח עוף בשם אורשינא, וכאשר נח מצא אותו שוכב במדור שלו בתיבה ולא יצא אליו לקבל את מזונותיו, שאל אותו: וכי אינך רוצה מזונות, ענה לו העוף: ראיתי שאתה טרוד בהאכלת שאר בעלי החיים ולכן אמרתי לעצמי שלא אצער אותך בעניין מזונותי, אמר לו נח: יהי רצון שלא תמות לעולם. ויעויין ביד רמה שם שכתב, שעוף אורשינא בלשון המקרא שמו חול. ואין הכוונה שאינו מת כלל אלא שהוא מאריך שנים יותר משאר חיות. אני מאוד מאוד אוהבת ומתחברת למשמעות של החיה המיתולוגיה הזאת ואפילו עשיתי קעקוע של עוף החול. אני חושבת שלחוש את הרגעים האלה שעוף החול הורג את עצמו ולאחר מאות שנים קם לתחייה אלה רגעים מאוד עוצמתיים, מיוחדים וייחודים. ואני מאמינה שאין שום יצור חי שיותר עוצמתי, מיוחד, מרתק ושונה מעוף החול.

# data[].attributes.headline
דניאל- לויתן כחול 

# data[].attributes.subject
דניאל- לויתן כחול 

# data[].attributes.body
הייתי בוחר להיות לוויתן . חיה עתיקה וענקית בגודלה שמעוררת בי יראת כבוד. הייתי רוצה לדעת כיצד היא חווה את המציאות, כיצד מנווטת במעמקים הרחוקים..

הייתי רוצה לחוות את זה לכמה שעות ולחזור . כמסע מלמד ומעשיר, עם התחלה וסוף

# data[].attributes.headline
ציפור - מאיה

# data[].attributes.subject
ציפור - מאיה

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת להיות ציפור כלשהי לשעה. ואולי אם יהיה נחמד אבקש הארכה:) מתוך ההרצאה הגניב אותי שלציפורים יש חומצות ברזל בכדי להרגיש את המגנטיות בכדור הארץ. נראה לי שלחוש את הסביבה באופן הזה זה מיוחד. ובכלל נראה שנעים לעוף מעל הכל במרחבים הפתוחים. מעניין אותי להיות באומוולט של ציפור בזמן תעופה. ובכלל כמיינדסט ♥

# data[].attributes.body
הייתי בוחר להיות תמנון. היא חיה שמאוד רחוקה מאיתנו אבולציונית (רכיכה) עם רמת אינטילגנציה מאוד גבוהה. מענייין אותי להרגיש איך היא רואה את העולם ומה הדפוסי מחשבה שמערכת עצבים כלכך שונה יוצרת

# data[].attributes.body
מעניין אותי להבין יותר על שינוי הצבע של הפלמנגו דרך המינרלים באזורי המחייה שלהם והאוכל שהם אוכלים, בנוסף לכך אני רוצה להרגיש את היציבות של הפלמנגו ולחוות את ריקוד החיזור שלו.

אני הייתי רוצה להיות פלמנגו שלושה פעמים בשבוע כדי לחוש את מעוף כנפיו, יציבותו ומנהגי האכילה שלהם.

# data[].attributes.headline
רותם - אומוולט של נשר

# data[].attributes.subject
רותם - אומוולט של נשר

# data[].attributes.body
כאחת שיש לה פחד גבהים קליל ומרגישה פרפרים בבטן כל פעם שאני באוויר בלי תחושת יציבות (מה שמרגישים בבטן בירידה של רכבת הרים למשל), הייתי בוחרת להרגיש איך זה להיות נשר:

שלא מפחד לעלות גבוה בלי שום אמצעי תומך ויכול לנתק את עצמו מכל מקום בשניות.

שיכול לנווט בלי ציוד בעולם.

שנהנה מראייה רחבה (ונוף מטורף) אבל גם מרזולוציה מאוד גבוהה.

אם אפשר רק בלי הקטע של ההרעלות זה יהיה נהדר.

# data[].attributes.headline
לינוי - דוב פנדה

# data[].attributes.subject
לינוי - דוב פנדה

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת להיות דוב פנדה 🐼

אופי ההתנהלות שלו האיטי והחמוד, נותן תחושה שהוא נטול דאגות בחייו וככה הוא מעביר את מרבית חייו בשינה ללא עשייה מרובה ועדיין הפנדה נחשבת לאוצר לאומי בסכנת הכחדה. הייתי רוצה להיות דוב פנדה למשך יום ולהרגיש מה הם חיים נטולי דאגות ותחושת חופש אבל רק ליום אחד, לא מחליפה את השגרה שלי :)

# data[].attributes.body
תעופה במרחבים, שינוי זווית הראיה בכל רגע שמטה את הגוף, מיזוג עם עצמים שפוגש באוויר, המראה שלא תלוי בדבר, ונחיתה במקום הנתון לבחירתי - כל אלו הם תחושת חופש שהייתי רוצה להרגיש דרך האומוולט של הנשר.

# data[].attributes.body
הייתי בוחר להיות פטריה, קודם כל בשל צורתה המיוחדת. ובנוסף שבעזרת התפטיר שלה היא מאפשרת ליצורים שונים לתקשר ביניהם. (לדוגמא עצים מתקשרים בין עצמם בעזרת תפטיר הפטריות).

# data[].attributes.headline
הייתי רוצה לחוות את האומוולט של מדוזה

# data[].attributes.subject
הייתי רוצה לחוות את האומוולט של מדוזה

# data[].attributes.body
הייתי רוצה לדעת איך זה מרגיש לנוע במרחב בלי מוח, או עצמות ולנוע בעיקר בעזרת הזרמים של הים, ולהיות מורכבת מלפחות 90 אחוזים של מים. מעניין גם שהן קיימות בכדור הארץ משהו כמו 500 מיליון שנים! הייתי שמחה להיות ליום קיץ אחד מדוזה, מוקפת בעוד מלא מדוזות בחופי ישראל.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jellyfish predate dinosaurs. How have they survived so long? - David Gruber

# data[].attributes.body
הייתי בוחר בעוף דורס לילי, קשה לי להיות ספציפי. שעה עד שעתיים במהלך השבוע, בזמנים שונים. לפעמים חשוך מאוד ולפעמים זריחה.

מסקרן אותי לגלות את האומוולט של התקשורת בינו לבין מציאת הטרף, ההתמצאות במרחב, מהמעוף ואל הנחיתה וכמובן גם ראיית הלילה.

# data[].attributes.attachment_link.title
Great Horned Owl on the Hunt | Nat Geo Wild

# data[].attributes.headline
הייתי בוחר להיות פטריה, קודם כל בשל צורתה המיוחדת. ויותר בעקבות התפטיר שלה, שמאפשר ליצורים רבים לתקשר (לדוגמא עצים מתקשרים בין עצמם בעזרת התפטיר של הפטריות)

# data[].attributes.subject
הייתי בוחר להיות פטריה, קודם כל בשל צורתה המיוחדת. ויותר בעקבות התפטיר שלה, שמאפשר ליצורים רבים לתקשר (לדוגמא עצים מתקשרים בין עצמם בעזרת התפטיר של הפטריות)

# data[].attributes.headline
הייתי בוחרת בשעה שבועי

# data[].attributes.body
הייתי בוחרת בשעה שבועית, רק שעה בכל שבוע לחוות אומוולט של דולפין. צלילה להבנת שפתם, הבנת התקשורת בעולם המים וניסיון יישום , למידה והקבלה לאומוולט האנושי. במחשבה לבעל חיים המוכר לנו כאינטיליגנט בהתאם לרשמים שאומוולט שלנו חווה.

# data[].attributes.attachment_link.title
Dolphin voice/Healing nature sound music

# data[].attributes.body
האמת, הייתי מתה לדעת מה הקטע של פטריות, ואם יש להן בכלל אומוולט משלהן...
https://www.canna.co.il/%D7%A4%D7%98%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%96%D7%99%D7%94-%D7%A0%D7%92%D7%93-%D7%9E%D7%96%D7%99%D7%A7%D7%99%D7%9D/

# data[].attributes.attachment_link.title
מה הקטע של פטריות....GIF