# data[].attributes.body
Šv. Teresės bažnyčia (Aušros Vartų g. 14) → Šv. Kazimiero bažnyčia (Didžioji g. 34) → Šv. Jonų bažnyčia (Šv. Jono g. 12) → Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčia (Dominikonų g. 8) → Šv. Kotrynos bažnyčia (Vilniaus g. 30) → Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčia (Rūdninkų g. 20).
(https://www.youtube.com/watch?v=JSqj90k4G4c&t=27s)

# data[].attributes.body
Šv. Teresės bažnyčia (Aušros Vartų g. 14) → Šv. Kazimiero bažnyčia (Didžioji g. 34) → Šv. Jonų bažnyčia (Šv. Jono g. 12) → Šv. Petro ir Povilo bažnyčia (Antakalnio g. 1) → Šv. Rapolo bažnyčia (Šnipiškių g. 1) → Šv. Jokūbo ir Pilypo bažnyčia (Vasario 16-osios g. 11) → Šv. Kotrynos bažnyčia (Vilniaus g. 30) → Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčia (Dominikonų g. 8) → Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčia (Rūdninkų g. 20).
(https://www.youtube.com/watch?v=X0eT7v16y5Q)

# data[].attributes.body
https://www.google.com/maps/d/u/0/edit?mid=17g0aYvM1CAoyNBNB8z8Bjq-bDwU92Ln5&usp=sharing

# data[].attributes.body
Pastatyta 1722 m., bet po gaisrų atstatyta tik 1746 m., vėlyvojo baroko stiliaus. Stogas skliauto pavidalo, matosi banguotos bei laužytos formos, naudotos rokailės. Bažnyčių fasadai puošti geležiniais kryžiais, dekoratyvinėmis vazomis, viduje daug skulptūrų, lipdinių, paveikslų. Bažnyčios istorijai labai svarbus Šv. Jackus (Šv. Hiacintas), čia laikoma 500 metų senumo Šv. Jackaus medinė skulptūra.

# data[].attributes.body
Pastatyta 1709 m., šis vėlyvojo baroko kūrinys pasižymi kompaktiška stačiakampio forma bei grakščiais bokšteliais, o bažnyčios altorius teatrališkai puošnus ir iškilmingas, gausiai pagražintas skulptūromis. Statyba planavo Vilniaus baroko mokyklos atstovas — Jonas Dyderšteinas. 1904 m. šioje bažnyčioje susituokė prezidentas Antanas Smetona. Bažnyčios fundatoriai — Mykolas Košicas ir Mykolas Kazimieras Radvila. Lankytoją gali sudominti XVII a. jėzuitų paveikslai.

# data[].attributes.body
Viena seniausių (kartu su Šv. Teresės ir Šv. Kazimiero bažnyčiomis) barokinių bažnyčių Vilniuje, pastatyta 1631 m. ankstyvuoju barokiniu stiliumi, taip pat remiantis “Il Gesu” tipu. Nuo gaisrų taip pat nukentėjo, atstatydmas Martynas Knakfusas bažnyčiai suteikė vėlyvojo baroko detalių. Sovietmečiu ši bažnyčia taip pat paversta muziejumi. Labai įdomi čia laikomo paveikslo “Švč. Mergelės Marijos pagarbinimas” istorija.

# data[].attributes.body
Gotikiniu stiliumi pastatyta 1441 m., bet, kaip ir kitos, daug degė iki kol 1770 m. vadovaujant Dyderšteinui ir Glaubicui atstatyta vėlyvuoju barokiniu stiliumi. Nors bažnyčioje XVIII sudegė kone viskas, iki šių dienų išliko altorių ansamblis, skliautų freskos, vargonai. Čia galima pamatyti niekur kitur Lietuvoje nepasitaikantį vaizdą – Soriano portretą.

# data[].attributes.body
Pastatyta 1675 m., laikoma brandaus baroko pavyzdžiu. Šv. Petro ir Povilo bažnyčios atitolimą nuo kitų maršruto bažnyčių galima paaiškinti čia anksčiau buvusių pagonių veikla, anksčiau stovėjusiu Laterano kanauninkų vienuolynu. Bažnyčia garsi savo stiuko lipdinių gausybe, iš viso būta trijų dekoravimų etapų, kurių metu dirbo europinio masto dekoratoriai. Labai reikšmingas bažnyčiai yra etmonas Mykolas Kazimieras Pacas, čia galima rasti jo portretą ir LDK kariuomenės būgnus.

# data[].attributes.body
Pastatyta 1743 m., irgi nukentėjo nuo gaisrų, 1741-1753 vėlyvuojo baroko stiliumi perstatyta Jono Kristupo Glaubico, tokia pat ji išsilaikė ir iki šiol (trūksta tik originaliųjų altoriaus paveikslų, kurie yra saugomi Lietuvos dailės muziejuje). Napoleonmečiu ir sovietmečiu bažnyčioje buvo įrengti sandėliai. Norinčius apsilankyti gali sudominti retas XVIII a. sietyno karkasas ar kiti artefaktai, dabar laikomi Bažnytinio paveldo muziejuje ir Lietuvos nacionaliniame dailės muziejuje.

# data[].attributes.body
Bažnyčia pradėta statyti dar 1386 m., tada ji dar buvo gotikinė, dėl dažnų gaisrų smarkiai nukentėjo iki kol 1749 m. bažnyčią vėlyvuoju baroko stiliumi perstatė garsusis architektas Jonas Kristupas Glaubicas. Turi gotikinių, barokinių ir klasicistinių elementų. Bažnyčią dažnai rėmė Oginskiai, taip pat Jeronimas Piaseckis. Bažnyčios interjere ypatinga yra dešimties presbiterijos altorių kompozicija, vienintelė tokia Lietuvoje ir Baltijos šalyse. Šios bažnyčios vargonai buvo žymiausi Lietuvoje, jais grojo net garsusis lenkijos kompozitorius Stanislovas Moniuška.

# data[].attributes.body
Pastatyta 1650 m., pagal italų XVII a. baroko stilių, skaitoma viena tobuliausių Vilniaus ankstyvojo baroko pavyzdžių. Bažnyčios projektavimui iš Romos buvo atvešti planų ir fasadų pavyzdžiai, o statybai naudotos atvežtinės medžiagos iš Lenkijos ir Skandinavijos. Bažnyčios fundatorius — Steponas Pacas. Aplankant bažnyčią, siūloma apžiūrėti didįjį altorių

# data[].attributes.body
Barokas gyvavo nuo XVI a. pabaigos iki XVIII a. vidurio Europoje ir Loynų Amerikoje ir yra laikomas vienu prieštaringiausių, bet kartu ir puošniausių, didingiausių kultūros epochų. Barokas susiformavo kaip atsakas į Reformaciją, jos skiepijamą kuklumą, paprastumą, dažnai bažnyčių fundatoriai barokinių bažnyčių statybos remimą naudojo kaip priemonę parodyti savo ekonominį statusą. Baroko tėvynė laikoma Italija, nes ten 1584 m. pastatyta pirmoji barokinio stiliaus bažnyčia - "Il Gesu". Skiriami 3 pagrindiniai baroko etapai: ankstyvasis, brandusis ir vėlyvasis. Ankstyvajam etapui būdingas nuosaikumas, paprastesnės formos, plėtotas jėzuitų stilius.
Brandžiajam laikotarpiui darė įtaką italų architekto Francesco Borromini projektai. Vėlyvasis barokas daug lengvesnis, dekoratyvesnis.

# data[].attributes.body
XVII a. pabaigoje barokinė architektūra galiausiai pasiekė Lietuvą. Dėl palankių sąlygų kaip katalikybės atgimimas ir geras užmokestis architektams, Vilniuje jų yra daugiausiai ir jas galima vadinti neatskiriama Vilniaus architektūros dalimi. Ankstyvasis barokas dar turėjo gotikinių bei renesansinių elementų, išpopuliarintas "Il Gesu" bažnyčios tipas į kurį panašios Šv. Teresės, Šv Kazimiero ir Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčios. Brandžiuoju laikotarpiu matoma italų architektų įtaka, statiniai pasižymi puošniu interjeru, detalėmis, tai atsispindi Šv. Petro ir Povilo bažnyčios architektūroje.  Vėlyvojo baroko bažnyčių daugiausiai, tada aktyviausia Vilniaus baroko mokykla, kuri atstatinėdama nuo didžiųjų gaisrų nukentėjusias bažnyčias sukūrė savitą architektūrinę srovę, kuri darė poveikį visai LDK architektūrai. Svarbiausi jos atstovai — Jonas Valentinas Tobijas Dyderšteinas ir Jonas Kristupas Glaubicas.

# data[].attributes.headline
Atstumai tarp bažnyčių kilometrais pagal GoogleMaps

# data[].attributes.subject
Atstumai tarp bažnyčių kilometrais pagal GoogleMaps

# data[].attributes.body
Pastatyta 1618 m. ir yra pirmoji barokinė bažnyčia Vilniuje. Statybai vadovavo italų architekto Džiovanio Marijos Bernardonio mokinys - Jonas Frankevičius. Remtasi Romos jėzuitų “Il Gesu” bažnyčios tipu (kaip ir Šv. Teresės ir Visų Šventųjų bažnyčių statybai). XIX a. buvo paversta soboru – pažeminti bokštai, nuo kupolo viršaus pašalinta karūna. Sovietmečiu pirmiausia paversta ateizmo, vėliau ateizmo ir religijų istorijos ir galiausiai religijų istorijos muziejumi. Statyba rėmė įtakingieji Zigimantas Vaza ir Leonas Sapiega. Bažnyčia lengvai pažįstama iš savo karališkos karūnos.