# data[].attributes.body
(Ainhoa del Amor Bentos)

-Reivindicar com a propis la difusió d´espais. Àrees per educar, viure i compartir.

- Apostar per la formació continuada, lideratge, formació, innovació, confiança i col.laboració, aixi com professionals preparats i formats.

-Noves tecnologíes.

-La confiança en la societat.

-Propiciar la col.laboració entre ONLS, sector públic i privat

-Major conexió amb la societat per tal de produir un major impacte en ella. Es important recordar que les ONLS donen un servei a la comunitat i que es configuren a partir del que aquesta demana.

# data[].attributes.headline
PER QUÈ COL·LABOREN ELS SERVEIS PÚBLICS?

# data[].attributes.subject
PER QUÈ COL·LABOREN ELS SERVEIS PÚBLICS?

# data[].attributes.body
(Sofia Rodríguez)
Es diu “externalització de serveis públics” a allò que es fa per solucionar els problemes de sobredimensió, ineficiència burocràtica i falta de capacitat de l’administració pública.

Té dues funcions importants:

- La provisió: és una decisió política que consisteix en disposar la oferta o no oferta d’un servei determinat. A més fixa el contingut de la oferta, l’assignació de recursos públics destinats a financiar-la i fixa les condicions d’accés al servei. Aquesta provisió comporta la regulació, la compra, el finançament, la planificació, etc.

-La producció: fa referència al procés tècnic i organitzatiu que permet la prestació del servei. Es tracta de saber si l’agència pública produeix el servei, o si hi ha hagut serveis anteriors que han decidit exercir de proveïdors.

# data[].attributes.headline
COLABORACIÓ I LES FORMES DE COLABORACIÓ PÚBLIC-PRIVADA

# data[].attributes.subject
COLABORACIÓ I LES FORMES DE COLABORACIÓ PÚBLIC-PRIVADA

# data[].attributes.body
(Sofia Rodríguez)
Segons Kramer (1981), les relacions entre el sector públic i privat no són estàtiques i poden adoptar cinc formes bàsiques:

-Reprivatizació: l’empresa privada cada cop ocupa més espais públics. (Mercat empresarial)

-Enfortiment: les organitzacions del sector social ocupen cada cop més espais públics. (Pluralisme de mercat)

-Partenariat pragmàtic: Les organitzacions dels sector social col·laboren amb les agències públiques i es complementen. (Pluralisme de benestar)

-Subordinació l’Estat: Les organitzacions dels sector social es subordinen a l’estat. (estat dl benestar).

-Nacionalització: L’estat ocupa cada vegada més espais de la societat civil. (Mercat públic)

# data[].attributes.headline
COL·LABORACIONS ENTRE ADMINISTRACIONS PÚBLIQUES I ONLs.

# data[].attributes.subject
COL·LABORACIONS ENTRE ADMINISTRACIONS PÚBLIQUES I ONLs.

# data[].attributes.body
(Sofia Rodríguez)

Salamon (1995) explica que 3 teories que expliquen perquè no s’afavoreix el creixement d’una relació públic-privat:

-Teoria de l’estat del benestar: dona molta importància a les administracions públiques i menys al sector privat no lucratiu.

-Fallida del govern: les organitzacions no lucratives són producte de la insuficiència de les agencies públiques. Les organitzacions no lucratives s’expliquen com a substitutes de les A.P. perquè aquestes són insuficients per cobrir les necessitats dels ciutadans.

-Fallida del contracte: els usuaris dipositen tota la seva confiança en les organitzacions o lucratives, i és això el que les ajuda a continuar existint.
Salamon va crear dues teories més per explicar la causa de la col·laboració públic-privat contextualitzen en EEUU i
llatinoamerica:

-Gobern per al tercer sector: portar a terme funcions del Govern, és a dir, el govern estableix estàndards però les organitzacions no lucratives són lliures de implementar els programes com millor considerin.

-Fallida del sector no lucratiu: explica la intervenció del govern com correctora dels errors del sector del voluntariat o no lucratiu. Els quatre errors més comuns són: insuficiència, particularisme, paternalisme, amateurisme.

Teoría del pluralisme del benestar o el model de “Estat relacional”

Hatch y Mocroft (1983) expliquen, que aquest pot ser utilitzat per expressar el fet de que l’atenció social i sanitaria pot ser obtinguda per el sector públic, el voluntariat, el comercial i l’informal. En aquest l’estat juga un paper menys dominant, i no veu aquest com a l’únic instrument possible per donar una provisió col·lectiva de serveis socials de benestar.  Mendoza (1995) creu que l’estat ha deixat de ser autosuficient, i que necessita a la població per poder abordar totes les problemàtiques.
El concepte Mix de Benestar
Evers (1993) assigna a les ONLs un espai entre les relacions que poden haver entre el mercat i l’interés públic; entre un estat universalista i unes organitzacions no lucratives particulars; y entre les organitzacions no lucratives i el sector informal composat per famílies, amics i comunitats.

REFERENCIES BIBLIOGRÀFIQUES:
VERNIS,A. (2004).La col·laboració entre administracions públiques i organitzacions no lucratives: cap a la societat relacional. P.1-15.

# data[].attributes.body
(Laura Martín Díaz)

Per tal de portar a terme una col·laboració publico - privada exitosa implica diverses circumstàncies. Segons Le Grand (1992), per produir-se una situació de quasi mercat són necessaris els següents factors:
- Estructura de mercat: ha de tenir competència per tal que existeixi al futur.
- Informació: es precisa informació barata i accessible en ambdós costats del mercat.
- Costos de transacció: han de ser menors als costos dels sistemes administratius que els contractes substitueixen.
- Motivació: és necessari que existeixi en ambdós parts del mercat.
- No discriminació: cap de les parts poden discriminar per atendre de forma exclusiva a les persones usuàries que comporten menys costos (cream-skimming)

És important el contacte d'ambdós  entitats per tal de poder incentivar la importància de la col·laboració entre organitzacions i, parlar de col·laboració significa cofinançament. És important que per a un futur col·laborador ambdós sectors mantinguin actituds proactives.

A continuació parlem de diverses formes de fer front als problemes:

1. La gestió operativa de la relació: problemes que tenen a veure més amb el dia a dia de la relació, amb la part operativa.

1.1. Flexibilitat: és millor treballar amb organitzacions grans que desenvolupin diferents activitats, amb capacitat per a mobilitzar recursos. Aquestes són les diferents raons:
- Quant més gran és una organització, més capacitat de mobilitzar diferents grups implicats que li permetin aconseguir econòmics i personals de voluntaris.
- Oferir diferents serveis permet traslladar experiències d'un àmbit a un altre i ampliar la possibilitat d'aprenentatge.
- Es diversifica la dependència pública.
- Són possibles la innovació i l'intercanvi entre els diferents segments de població.

1.2. Finançament: el gestor públic ha de ser capaç d’analitzar els extres que una ONL pot aportar a un contracte amb l’Administració. Alguns són:
- Les ONLs poden mobilitzar recursos humans extres, voluntaris, per cobrir més hores de servei.
- Les ONLs poden mobilitzar recursos econòmics extres. Ex: donacions de particulars i empreses.
- L’usuari pot estar més disposat al copagament i a seus la coproducció del servei si es tracta d’una ONL. Perquè s’identifica amb els seus valors de solidaritat i justícia.

1.3. Recursos Humans: les relacions informals entre treballadors públics i no lucratius faciliten la col·laboració. L'intercanvi de professionals entre ambdós sectors facilita que les relacions siguin més fàcils.

2. La gestió estratègica de la relació: a continuació es mostren els diferents aspectes estratègics de la relació publico - privada.

2.1. Rendir comptes: si el sector públic i el sector no lucratiu volen treballar junts a llarg termini, han de formar una relació de confiança entre els diferents actors i capacitat institucional per a poder realitzar aquesta rendició de comptes en condició.

2.2. Agenda de canvi social: si les administracions públiques i les organitzacions no lucratives volen avançar en solucionar reptes de les societats occidentals, han de definir objectius conjunts i plans d'actuació coordinats.

2.3. Gestió conjunta d'aquest canvi: s'aconseguirà a partir de la creació d'equips conjunts per a determinats projectes o equips interorganitzatius per a dissenyar canvis en la relació.

REFERENCIES BIBLIOGRAFIQUES:
VERNIS,A. (2004).La col·laboració entre administracions públiques i organitzacions no lucratives: cap a la societat relacional. P.11-15.

LE GRAND,J. (1992). Paying or providing for welfare?, Studies in Decentralisation and Quasi-Markets no 15. Bristol: SAUS, University of Bristol.

# data[].attributes.body
(Paula Santamaría)

ONL: Organització sense ànim de lucre.

Definició:
Entitat que presta uns serveis que milloren o sostenen la qualitat de vida de la societat.

Característiques:
-Milloren la qualitat de vida, son organitzacions socials.
-Són organitzacions de voluntarietat.
-No tenen una finalitat de lucre.

Valors de les ONL: tolerància, llibertat, justícia, compromís, igualtat, responsabilitat, humanisme, participació, solidaritat, multiculturalisme...

VIDEO EXPLICATIU: https://www.youtube.com/watch?v=X-fdT4euACI

REFERENCIES BIBLIOGRAFIQUES:
VERNIS, A. (1998). La gestión de las Organizaciones no Lucrativas. p.56-61.

# data[].attributes.body
(Ainhoa Pelegrín)

- Als EEUU es diuen non-profit organizations
- Les ONG són organitzacions o associacions no lucratives, que presta serveis per millorar o sostenir la qualitat de vida de la societat
- Esta formada per persones que fan el seu treball de forma voluntaria
- Té caracter no governamental

Aspectes essencials d'una ONG
1. Presten un servei a la societat intentat millorar la qualitat de vida de les persones, moltes vegades es coneixen com organitzacions socials
2. son organitzacions voluntaries
3. Sense ànim de lucre
4. Son organitzacions no governamentals