# data[].attributes.body
Dette kapitel identificerer den sproglige og kulturelle dannelse, som er en særlig tilgang til viden og læring i skolen, og diskuterer denne verdenstilgangs potentiale for dannelse. Beskrivelsen sker ud fra tre perspektiver: kultur og sprog som noget, vi har eller kan få (en ressource), noget, vi er eller kan blive (et ophav), og noget, vi gør eller kan lære at gøre (en praksis).

# data[].attributes.body
Valg af indhold er typisk omgærdet af følgende didaktiske refleksioner: Hvordan bidrager et givet indhold til elevens udvikling af viden og færdigheder (læringsrefleksionen), hvorfor skal dette indhold bringes i spil med elevens læringshorisont (legitimationsrefleksionen), og hvordan bidrager det til at stimulere dannelsesprocesser (dannelsesrefleksionen)?

# data[].attributes.body
Indhold er et medie for undervisning, fordi indholdet – hvis det appellerer til eleverne – støtter læreren i at iscenesætte læreprocesser og nå undervisningens mål. Endelig er indhold et medie for dannelse. I det følgende udfoldes to dimensioner af indholdet – indhold som medie for viden og indhold som medie for dannelse.

# data[].attributes.body
En overfaglig læreplan fokuserer på skabelsen af overblik og forståelse af tværgående sammenhænge. Emner omfatter både obligatoriske emner som fx færdselslære og seksualundervisning og tværgående emner som bl.a. innovation og entreprenørskab, it og medier og elevernes sproglige udvikling. Et andet eksempel på en overfaglig læreplan fremgår af folkeskolens formål, hvor skolen skal give eleverne kundskaber og færdigheder, der følger undervisningens ministeriets lov om formål paragraf 1.

# data[].attributes.headline
Learning for life in our times (Trilling & Fadel 2009)

# data[].attributes.subject
Learning for life in our times (Trilling & Fadel 2009)

# data[].attributes.body
Bogen tager her udgangspunkt i en række temaer og spørgsmål:

Hvordan har verden forandret sig, og hvad indebærer det for uddannelse?

Hvad skal alle lære for at være succesfulde?

Hvordan skal vi lære?

Hvordan vil en ny tilgang til læring hjælpe til at støtte globale problemer?

Digital Literacy Skills – består af tre delfærdigheder (Trilling & Fadel 2009: 71):

Information Literacy – færdigheder i effektivt at få adgang til information, evaluere information og bruge information.

Media Literacy – færdigheder i at analysere og producere medieprodukter.

ICT Literacy Skills – færdigheder i effektivt at integrere teknologi til at producere, undersøge, organisere, evaluere og kommunikere om information samt udvikle en grundlæggende forståelse af de etiske aspekter omkring adgang og brug af it.

# data[].attributes.body
Funktionel dannelse fokuserer på at fremme og modne elevens iboende kropslige, sjælelige og åndelige kræfter i forhold til at tænke, analysere, vurdere og producere.

Metodisk dannelse har fokus på at udvikle elevens brug af metoder, tænkemåder og kompetencer til at håndtere i princippet alle mulige forskellige problemer og udfordringer.

# data[].attributes.body
Wolfgang Klafiks

1. Eksemplarisk betydning: Hvad kan eleverne gøre med det, de lærer? Hvilket alment indhold og hvilke grundprincipper, teknikker eller almene problemstillinger afspejler indholdet?

2. Nuværende betydning: Hvad er indholdets aktuelle betydning for eleven? Hvilke muligheder giver indholdet for elevens udvikling af viden, færdigheder og holdninger?

3. Fremtidig betydning: Hvad er indholdets fremtidige betydning – personligt og professionelt?

4. Tematisk strukturering: Hvordan er indholdet struktureret – som lovmæssigheder, metoder, problemstillinger og spørgsmål?

5. Tilgængelighed: Hvordan kan indholdet gøres interessant, forståeligt og anskueligt for eleven? Hvordan kan indholdet aktualiseres og bringes inden for elevens læringshorisont? Hvad er elevernes forudsætninger for at forstå indholdet?

# data[].attributes.body
Socialisering handler om, at eleverne gennem uddannelse oplever at blive del af en eksisterende faglig, social, kulturel og politisk orden og dermed udvikler deres historie- og traditionsbevidsthed, deres referencerammer og forståelsen af at være del af en større socialitet.

Kvalifikation vedrører elevens tilegnelse af viden, færdigheder og dømmekraft, der sætter eleven i stand til at håndtere faglige udfordringer og dermed har fokus på den praktiske nytteværdi af en uddannelsesmæssig proces.

Subjektivering refererer til elevens opgave i forhold til at blive et frit og autonomt individ og understreger Kants ide om dannelse som oplysning til myndighed.

# data[].attributes.body
Det humanistiske kulturbegreb har sin oprindelse i renæssancens dannelsesideal, hvor kultur er en kvalitet, der kan bidrage til at forme personligheden og formidle særlige værdier og normer.

Fjord Jensen knytter her dannelse til menneskers omgang med kunstgenstande, men i det følgende vil jeg argumentere for, at dannelse også kan være knyttet til omgang med kultur som omgangsformer (noget, vi gør) og noget, vi er.

Det brede antropologiske og sociologiske kulturbegreb ser kulturen i et hverdagsperspektiv som "a whole way of life" (Williams 1958). Kultur omfatter alle aspekter af en gruppes eller et folks fælles liv, forestillinger og meningsuniverser centreret omkring temaer som religion, historie, sprog, værdier, sædvaner, tøj, mode, indretning osv.

# data[].attributes.body
Kultur som produkt omhandler både konkrete artefakter og formidlingen af disse artefakter og deres betydning, historie og kontekst. Artefakterne sættes her ind i en større sammenhæng. Eleverne skal således i kristendom ikke kun kende de bibelske fortællinger, men også deres kontekst, idet eleverne skal få viden om de bibelske fortællinger og deres betydning for værdigrundlaget i vores kulturkreds.

# data[].attributes.body
Kultur som aktiviteter og håndværk er knyttet til eleven som designer, produktmager og kreatør. Den skabende kulturtilgang forbindes typisk med aktiviteter i de praktisk-musiske fag, særligt fagene håndværk og design og billedkunst.

# data[].attributes.body
Sprog som system og faglig ressource

Som system er sproget karakteriseret ved et system af symboler, fx ord, men det kan også være et system af noder og et system af matematiske symboler. At lære et sprog, fx et fremmedsprog som engelsk, tysk og fransk eller det danske sprog, indebærer, at man lærer om sprogets struktur og sproglige elementer som ords betydning og udtale, sætningsstrukturer, sprognormer og pragmatiske konventioner for sprogbrug.

Sproget som identitet og tilhørsforhold

Sproget som subjektiv dannelse er her knyttet til identitetsopgaven, hvor identitet skal forstås som "et menneskes (eller en bestemt gruppes) bevidsthed om egen personlighed og individuelle særpræg" (Den Danske Ordbog). Sproget er vigtigt for udviklingen af identitet, fordi man gennem sproget kan udtrykke, hvem man er, fantasere om, hvad og hvem man kan blive, og hvor man kommer fra.

Sprog som redskab og social praksis

Sprog som redskab og social praksis omhandler sprogets sociale funktion, hvor sproget bruges til at kommunikere med nogen om noget. Som kommunikativt redskab har sproget et socialt formål, som underbygges af forskellige sproghandlinger: opretholde kontakt, informere, instruere, argumentere, overtale, trøste, kommentere, debattere, videndele og samarbejde.

# data[].attributes.body
I skolens socialiseres eleven ind i tekstkulturens genrer, normer og tekstpraksisser. Berge opdeler disse tekstkompetencer i tre niveauer (Berge 2008: 66):

Tilpasning: For at fungere inden for en tekstkultur, dvs. for at kunne interagere med andre mennesker i tekstkulturen, skal man være bekendt med og tilpasse sig visse grundlæggende normer.

Kritik: For at forsvare sig mod uønsket manipulation og påvirkning, og for at fremme en konstruktiv debat om og udvikling af tekstkulturen, må man udvikle sin kompetence til at vurdere tekster kritisk.

Refleksion: For at kunne forstå sig selv og sin rolle i tekstkulturen må man forstå, hvordan den fungerer, hvordan den er blevet, som den er, og man skal bevidstgøres om ligheder og forskelle mellem vores egen og andres tekstkulturer.