# data[].attributes.location_name
Лавочне, Львівська область

# data[].attributes.headline
Лавочне, Львівська область

# data[].attributes.subject
Лавочне, Львівська область

# data[].attributes.body
8 жовтня 1944 від нацистів звільнили останній населений пункт Радянської України у її довоєнних межах, село Лавочне Дрогобицької області. Закарпатську Україну, приєднану після Другої Світової, 4-ий Український фронт очистив від Верхмахту 28 жовтня 1944.

# data[].attributes.location_name
Півнівка, Луганська область

# data[].attributes.headline
Півнівка, Луганська область

# data[].attributes.subject
Півнівка, Луганська область

# data[].attributes.body
18 грудня 1942 р. було звільнено перший населений пункт української території — с. Півнівка Мілівського району Ворошиловградської (нині Луганської) області.

# data[].attributes.location_name
Бабин яр, Київ

# data[].attributes.headline
Бабин яр, Київ

# data[].attributes.subject
Бабин яр, Київ

# data[].attributes.body
19 вересня 1941 р. німецькі війська увійшли до столиці України Києва. Разом зі значною частиною окупованої німцями України місто включили до складу Рейхскомісаріату України, створеного 1 вересня на чолі з Еріхом Кохом (рейхскомісар).

До німецького вторгнення в Києві проживало близько 160 тис. євреїв. Це становило приблизно 20 відсотків усього населення столиці.

# data[].attributes.attachment_caption
ОБОРОНА КРЫМУ

# data[].attributes.body
Перший бій на підступах до міста відбувся 30 жовтня 1941 року в районі села Миколаївка — наступ німецького розвідувального підрозділу був відбитий. За три дні до першої лінії укріплень підійшли передові частини армії Манштейна.

# data[].attributes.attachment_caption
КИЇВСЬКА ОБОРОННА ОПЕРАЦІЯ 1941

# data[].attributes.body
1941 була найбільшою і найважливішою серед ін. операцій у період оборонних боїв на Україні. Вона велася на тер. понад 300 км вздовж лінії фронту і бл. 600 км у глибину. Відтягнувши 17 д-зій противника, вона, по-перше, істотно посприяла зривові гітлерівського бліцкригу, по-друге, затримала наступ ворога на моск. стратегічному напрямі.

# data[].attributes.location_name
Харків, Харківська область

# data[].attributes.attachment_caption
ХАРКІВСЬКА БИТВА 1942

# data[].attributes.headline
Харків, Харківська область

# data[].attributes.subject
Харків, Харківська область

# data[].attributes.body
бойові дії рад. військ Південно західного фронту і правого крила Південного фронтуПд.-Зх. напрямку (головкоманд. — Маршал Рад. Союзу С.Тимошенко, нач. штабу — генерал-лейтенант І.Баграмян, член військ. ради і представник Ставки Верховного головнокомандування — М.Хрущов) проти військ нім. групи армій "Південь (команд. — генерал-фельдмаршал Ф. фон Бок) на харків. стратегічному напрямку, проведені 12—29 травня 1942 з метою розгрому угруповання військ противника і створення умов для подальшого наступу.

# data[].attributes.location_name
Умань, Черкаська область

# data[].attributes.attachment_caption
УМАНСЬКА ОБОРОННА ОПЕРАЦІЯ 1941

# data[].attributes.headline
Умань, Черкаська область

# data[].attributes.subject
Умань, Черкаська область

# data[].attributes.body
Оборонна операція військ лівого крила Південно-Західного фронту та правого крила Південного фронту (6-та, 12-та армії, 2-й механізований корпус), що проводилася з 15 липня до 4 серпня 1941 з метою відби-ти наступ німецьких військ на уманському напрямку, не допустити оточення військ 6-ї та 12-ї армій і відновити цілісність фронту.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия

# data[].attributes.location_name
Рівне, Рівненська область

# data[].attributes.attachment_caption
За часів Другої світової війни окупанти провели розподіл території України. Центр, де зосереджувались чорноземи, назвали рейхскомісаріатом "Україна" зі столицею

# data[].attributes.headline
Рівне, Рівненська область

# data[].attributes.subject
Рівне, Рівненська область

# data[].attributes.body
Рівне було маленьким містом в той час. Було 40-тисячне населення. Окрім того, більша половина це були євреї, яких практично винищили майже всіх восени 1941 року. Тобто, звільнилося багато будинків. Рівне знаходилося поблизу залізничного вузла "Здолбунів" і тут була залізниця. Окрім того, йшла дорога на Житомир та Київ. Через те, очевидно, було призначено в той час бути адміністративним центром рейхскомісаріату "Україна", - розповідає історик.

# data[].attributes.location_name
Криворіжсталь, улица Криворожстали, Кривой Рог, Днепропетровская область

# data[].attributes.headline
Криворіжсталь, улица Криворожстали, Кривой Рог, Днепропетровская область

# data[].attributes.subject
Криворіжсталь, улица Криворожстали, Кривой Рог, Днепропетровская область

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Енциклопедія Сучасної України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"КРИВОРІ́ЖСТАЛЬ" - підприємство чорної металургії, один із перших і найпотужніших металургійних комбінатів в Україні. Розташ. у м. Кривий Ріг Дніпроп. обл.

Засн. 1934 як Криворіз. металург. з-д (буд-во розпочато 1931), від 1983 - Криворіз. металург. комбінат, від 2004 - Криворіз. гірн.-металург. комбінат, від 2005 - "Міттал Стіл Кривий Ріг" у складі компанії "Міттал Стіл", від 2007 - "Арселор Міттал Кривий Ріг" у складі корпорації "Арселор Міттал". У серпні 1934 виплавлено перший чавун на домен. печі № 1 "Комсомолка", у травні 1935 уведено в дію доменну піч № 2, у лютому 1939 - № 3. 20 серпня 1939 випустив перші тонни сталі найпотужніший на той час в СРСР і Європі бесемерів. цех. До поч. 1940 виплавлено 2,7 млн т чавуну, на підпр-ві працювали вже 5105 працівників.

Під час 2-ї світ. війни з-д повністю зруйновано. У березні 1949 була відкрита перша домна. Відтоді підпр-во почало швидко розвиватися, зокрема у серпні 1956 введено в експлуатацію. безперерв. дрібносорт. стан 250-1, у 1957 - блюмінг 1250.1, безперерв. 4-ниточ. проволоч. стан, у березні 1958 - першу чергу стану блюмінга 1150, наприкінці грудня 1960 - 600-тонну мартенів. піч № 1, у 1964 - блюмінг 1300.2, 30 грудня 1974 - найпотужнішу на той час доменну піч № 9 об'ємом 5 тис. м. 1996 розпочато реконструкцію комбінату, до складу "К." введено Новокриворіз. гірн.-збагачув. комбінат та створ. АПК. Наступ. року структур. підрозділом став Криворізький коксохімічний завод.

2000 комбінат почав працювати рентабельно. 2001 організовано шахтоупр. ім. Кірова з підзем. видобутку руди. У серпні 2008 введено в дію доменну піч № 8 об'ємом 7 тис. м. 2011 побудовано першу машину безперерв. литва сталевих заготовок проект. потуж. 1,2 млн т щороку.

2012 вироблено 5,5 млн т металопрокату та 6,4 млн т сталі. Продукцію експортує у 59 країн світу, зокрема в країни Азії (40 %) та Африки (10 %), Індію (7 %), РФ (7 %). Нагородж. орденом Трудового Червоного Прапора (1939). Соц. сфера: Палац культури, 3 дит. оздоров. табори, санаторій-профілакторій, 2 пансіонати на Чорному та Азов. морях, 5 баз відпочинку. Кількість працівників (2012) - 32 479 осіб. Перший дир. - Я. Вєснік (1934-37), від 2012 - А. Поляков.

Літ.: Криворожский металл: Очерк истории завода. Дн., 1964; Мельник О. О. Маловідомі факти будівництва "Криворіжсталі". Кривий Ріг, 2005.

О. О. Мельник

Рекомендована література

1. Криворожский металл: Очерк истории завода. Дн., 1964;

2. Мельник О. О. Маловідомі факти будівництва "Криворіжсталі". Кривий Ріг, 2005.

Фотоілюстрації

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
О. О. Мельник

# data[].attributes.attachment_link.title
Криворіжсталь

# data[].attributes.attachment_link.description
"КРИВОРІ́ЖСТАЛЬ" - підприємство чорної металур­гії, один із перших і найпотужніших металургійних комбінатів в Україні. Розташ. у м. Кривий Ріг Дніпроп. обл. Засн. 1934 як Кри­воріз. металург. з-д (буд-во роз­почато 1931), від 1983 - Криворіз. металург. комбінат, від 2004 - Криворіз. гірн.-ме­талург.

# data[].attributes.location_name
ПАТ, Запоріжсталь, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.headline
ПАТ, Запоріжсталь, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.subject
ПАТ, Запоріжсталь, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.attachment_link.title
ЗАПОРІЖСТАЛЬ: ВЕЛИКА ІСТОРІЯ

# data[].attributes.attachment_link.description
Будь-яка велика історія починається з маленького випадку. Практично будь-яка, але не історія Запоріжсталі. Побачивши цей меткомбінат наживо, стає зрозуміло, тут – усе рекордне. Починаючи від величезного виробництва, яке збудували менше, ніж за три роки, і закінчуючи обсягами продукції, що виробляєть…

# data[].attributes.location_name
Харківський тракторний завод, проспект Героев Харькова, Харьков, Харьковская область

# data[].attributes.headline
Харківський тракторний завод, проспект Героев Харькова, Харьков, Харьковская область

# data[].attributes.subject
Харківський тракторний завод, проспект Героев Харькова, Харьков, Харьковская область

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Справжня Варта. Харків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
6 січня 2017 року, стало відомо, що група DCH (компанія-власник заводу), приступає до запуску ХТЗ. Президент DCH Олександр Ярославський відзначив, що відновлення роботи заводу і запуск виробництва в такі стислі терміни стали можливими завдяки активній участі Президента України Петра Порошенка і губернатора Харківської області Юлії Світличної.

Історія Харківського тракторного заводу почалася в 1930 році - саме тоді розпочали його будівництво, яке завершилося через рік.

Уже в жовтні 1931 року завод почав випуск колісного трактора СХТЗ 15/30, який був оснащений гасовим двигуном потужністю 30 к.с. і розвивав швидкість до 7,4 км / год. До речі, саме ця модель була найбільш популярною в СРСР в 1930-1940 роках.

Цікавим є той факт, що до кінця першої п'ятирічки (1932 рік) завод випустив більше ніж 17000 тракторів. Через 3 роки (в 1935) з конвеєра зійшов 100-тисячний трактор, а ще через рік - уже 150-тисячний!

У 1937 році ХТЗ почав серійний випуск гусеничного трактора СХТЗ-НАТІ. І якщо в основі СХТЗ 15/30 була конструкція американських розробників, то СХТЗ-НАТІ був першим трактором масового виробництва з конструкцією вітчизняної розробки.

У 1941 році, через наближення лінії фронту до Харкова, було прийнято рішення про евакуацію ХТЗ в м.Рубцовськ Алтайського краю, де вже в серпні 1942 року починається випуск АСХТЗ-НАТІ. Назад до Харкова ХТЗ повернувся ще через рік. У 1943 році почалося відновлення зруйнованих будівель заводу, а в кінці 1944 року - знову запущено виробництво.

До речі, відомо, що Харківський тракторний завод під час війни випускав навіть танки! Хоча, якщо бути точнішим, то модель ХТЗ-16 належала до категорії "легких танків" і, по суті, була звичайним сільськогосподарським гусеничним трактором, який був обшитий листами броні і мав на борту гарматне і кулеметне озброєння.

У період з 1949 по 1982 рік на Харківському тракторному заводі було випущено близько 10 нових моделей тракторів, а загальна чисельність створених на заводі машин перевищила 2 000 000! Відомо, що максимальна продуктивність заводу була досягнута в 80-ті, коли випуск продукції становив до 70 тисяч тракторів на рік. Ви тільки уявіть це кількість! Якщо порахувати умовно і розділити загальну кількість тракторів на кількість днів у році, то кількість випущених машин знаходилося на рівні 191 в день! З огляду на особливості і технології тих часів, це просто фантастична цифра.

На жаль, криза 90-х істотно послабила ХТЗ і відкрила для нього нову, далеко не найкращу, сторінку історії. Але, навіть незважаючи на труднощі, завод продовжує свою роботу і, навіть, починає виробництво нових моделей тракторів.

У 2001 році, вперше за 70 років, на Харківському тракторному заводі, через відсутність фінансових коштів, були припинені виробництво та збірка сільгосптехніки. Однак, після нетривалого простою, робота заводу була відновлена.

У період з 2002 по 2007 рік на ХТЗ випускалися трактори ХТЗ-17221 та ХТЗ-17222, модернізовані машини серії Т-150, колісні пахотно-просапні ХТЗ-16131, гусеничні ХТЗ-181, машини для фермерів ХТЗ-3510 фронтальні навантажувачі ХТЗ 156. Крім того, в 2007 році Харківський тракторний завод представив громадськості нову розробку - демонстраційний зразок першого бульдозера українського виробництва ТС-10.

Економічна криза в Україні в 2008 році ще більше погіршила становище заводу, який був змушений піти на те, щоб спочатку відмовитися від виробництва бронетехніки, а потім і скоротити робочий тиждень через неможливість виплачувати заробітну плату співробітникам. У 2009 році виробництво на ХТЗ було зупинено на 2 місяці через відсутність замовлень.

Після 2010 року розпочинається повільний вихід із застою. Завод налагоджує співпрацю з китайськими компаніями, закуповуючи у них необхідні комплектуючі для своєї продукції. До речі, модель ХТЗ 2410 (розроблена в 2013 році) оснащена двигуном потужністю близько 25 л.с. саме китайського виробництва.

Примітно, що в 2014 році Харківський тракторний завод став єдиним промисловим підприємством України, яке завершило звітний рік з прибутком, хоча в цілому ВВП країни за той період скоротився на 17%.

У 2016 році керівництво ХТЗ було змушене в черговий раз зупинити роботу підприємства в зв'язку з необхідністю стабілізації фінансового становища. Ситуація була настільки складною, що через неможливість виплати заробітної плати довелося звільнити співробітників заводу. З офіційних джерел відомо, що станом на березень 2016 року збитки ХТЗ перевищили 200 млн гривень. Ясна річ, що в таких умовах говорити не тільки про відновлення роботи заводу, а й про те, чи буде він взагалі працювати, - було неможливо.

Однак, зміни на краще, на щастя, не змусили себе довго чекати. В результаті спільної роботи власників й інвесторів ХТЗ, за підтримки Президента України та глави ХОДА Юлії Світличної запуск заводу став реальністю. Навряд чи потрібно говорити, що це - визначна подія для Харкова та харків'ян. Відновлення Харківського тракторного заводу надзвичайно важливе, як мінімум, з двох причин. По-перше, це відновлення сотень і тисяч робочих місць. А по-друге, це радісна для жителів міста новина, що справжня візитівка Харкова знову в строю. Це означає, що місто, разом з усією Харківською областю, немов танк продовжує рухатися вперед, повертаючи горизонти колишньої слави.

Логічним завершенням кулуарної кропіткої роботи спрямованої на підготовку до відновлення роботи заводу став пост Юлії Світличної в Facebook від 5 січня:

"З завтрашнього дня відновлює роботу ХТЗ. Ситуація з підприємством була непроста, але після особистого втручання в це питання Президента України вона вирішена. Підприємство починає роботу. Відновлення промислового виробництва на Харківщині - наш пріорітет. Впевнена, что новий власник підприємства виконає усі гарантії як перед державою, так і перед трудовим колективом".

6 січня 2017 року, як я вже писав, на самому початку публікації, офіційно стало відомо про те, що Харківський транспортний завод відновив свою роботу

PS: До речі, кому цікаво дізнатися більше про ХТЗ, пропоную подивитися промо-ролик заводу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Харківський тракторний завод. Друге народження легенди | Справжня Варта

# data[].attributes.attachment_link.description
6 січня 2017 року, стало відомо, що група DCH (компанія-власник заводу), приступає до запуску ХТЗ. Президент DCH Олександр Ярославський відзначив, що відновлення роботи заводу і запуск виробництва в такі стислі терміни стали можливими завдяки активній участі Президента України Петра Порошенка і губернатора Харківської області Юлії Світличної.

# data[].attributes.location_name
ДніпроГЕС, бульвар Винтера, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.headline
ДніпроГЕС, бульвар Винтера, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.subject
ДніпроГЕС, бульвар Винтера, Запорожье, Запорожская область

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
061.ua - Сайт міста Запоріжжя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Козацька столиця України" - так ми звикли називати Запоріжжя, адже на його території упродовж декількох століть розташовувалась головна військова база українських козаків - Запорізька Січ. Також тут знаходилась переправа, якою користувалися давні скіфи, половці, турецькі воїни. Втім окрім героїчної минувшини та славетних традицій Запоріжжя славиться хрестоматійною візитівкою - флагманом української гідроенергетики - Дніпровською ГЕС.

Унікальне місто з багатовіковою історією свій день народження традиційно відзначає 14 жовтня - на свято Покрови Пресвятої Богородиці, Дня українського козацтва та Дня захисника й захисниць України. Про минуле й сьогодення історичного, культурного й індустріального центру країни - в нашому матеріалі.

Як місто отримало нинішнє ім'я

Землі за Дніпровськими порогами довгий час належали волелюбному козацтву, яке у XVI столітті заснувало тут Запорізьку Січ - вільну козацьку республіку. Січові ворота, Совутина скеля, урочище Сагайдачного є свідками воїнської слави запоріжців.

Перед ліквідацією Запорізької Січі у 1775 році, в районі Хортиці виникло поселення, назване Олександрівським форштадтом, в якому стали селитися вільні козаки. Військове поселення поступово розросталося. Місцеві мешканці займалися землеробством, скотарством, рибальством. Розвивалися ремесла і торгівля і з часом Олександрівська фортеця переросла у місто Олександрівськ, який став центром торгівлі за дніпровськими порогами.

Наразі в науковому середовищі досі точаться дискусії щодо того, яку дату вважати датою заснування міста. Одна частина істориків схиляється до думки, що відлік історії Запоріжжя варто вести саме від 1770 року, коли під керівництвом військових інженерів та підполковника Фредерздорфа було розпочате будівництво Олександрівської фортеці та форштадту на правому березі річки Мокрої Московки.

Інша частина науковців схильна вважати, що історія міста почалася ще у 952 року, аргументуючи свою позицію трактатом візантійського імператора Костянтина VII Багрянородного "Про управління імперією", де є перша письмова згадка про існування городища на обох берегах Дніпра і острові Хортиця.

У 1806 році місту було надано статус повітового. На початку ХХ ст. в Олександрівську проживало близько 20 тис. осіб. У 1921 році місто стало губернським центром. Того ж року губернія стала називатися Запорізькою, а місто перейменували на Запоріжжя.

З 1927 року у Запоріжжі починається масштабне будівництво - тут споруджується гідроелектростанція, яка згодом стане символом індустріалізації. В результаті будівництва ДніпроГЕСу на Дніпрі були ліквідовані природні пороги, після чого головна водна артерія України значно змінилася.

Цікаво, що до проєктування станції долучилися не лише вітчизняні фахівці, а й іноземці. Саме голові відомої на той час у всьому світі американської організації з проєктування та будівництва гідроелектростанцій, Х'ю Куперу (H.L.Cooper & Co), ми завдячуємо тим, що гребля має форму підкови. Також американський інженер наполіг, щоб греблю будували не з буту, а з бетону, з трикамерним шлюзом замість чотирикамерного.

ДніпроГЕС - енергетична окраса та візитівка Запоріжжя

Будівництво Дніпровської ГЕС тривало з 1927 по 1939 рр. В січні 1939 року з пуском останнього, дев'ятого гідроагрегату станція досягла своєї проєктної потужності - 560 тис. кВт.

Для країни, яка пережила Першу світову та багаторічну громадянську війни, зведення такого масштабного об'єкту можна було порівняти з будівництвом єгипетських пірамід, адже будівництво вимагало величезної кількості матеріальних та людських ресурсів. Для реалізації проєкту була потрібна серйозна механізація і організація цілої низки допоміжних виробництв. На місці працювали механічні майстерні, лісопильня, завод із виробництва бетону, компресорні станції, було транспортне господарство. Під час будівництва прокладались залізничні шляхи до греблі та нових мостів.

З травня 1933 року по червень 1941 року ДніпроГЕС виробила понад 16 млрд. кВт-год електроенергії, завдяки чому країна заощадила більше 10 млн. тон палива.

18 серпня 1941 року до станції наблизилася лінія фронту. Мостом, який пролягав через Дніпро гітлерівські танки увірвалися на Хортицю й почали обстрілювати місто. Увечері замінована переправа з Хортиці на лівий берег вибухнула від прямого потрапляння снаряду. Для ворога залишався єдиний шлях на Запоріжжя - гребля ДніпроГЕС. Надвечір бійці 247-ї стрілецької дивізії відбивали атаки на ДніпроГЕС з правобережжя, проте, коли ворожа танкова колона наблизилась до станції, за наказом представників Генштабу генератори було переведено в режим короткого замикання при виведених захистах, а кілька биків греблі підірвано. 30-метрова хвиля змила ворожі підрозділи. Разом з тим, постраждало місцеве населення та радянські військові формування.

Під час окупації до Запоріжжя з Німеччини прибули інженери, які мали майже всю технічну документацію ДніпроГЕС. Фашистському режиму за два роки його панування так і не вдалося повністю пустити станцію в дію - у німців вийшло запустити тільки два генератори, які не могли працювати на повну потужність через низькій напір, який був наслідком пошкодження греблі.

Відступаючи наприкінці 1943 року, німці підірвали машинну залу, пульт управління, все електрогосподарство та аванкамерний міст, але повністю знищити греблю їм не вдалося.

Відбудова ДніпроГЕСу розпочалася в 1944 році та тривала по 1950 рік. У 1950 році було введено в експлуатацію останній гідроагрегат і Дніпровська ГЕС досягла проєктної потужності - 650,6 тис. кВт. Відроджений ДніпроГЕС щороку постачав споживачам 3,5 млрд. кВт-год електроенергії, залишаючись найпотужнішою гідроелектростанцією Європи до 1956 року.

Прагнення підвищити ефективність використання гідроенергоресурсів Дніпра і зростання дефіциту пікової потужності викликали необхідність розширення Дніпровської ГЕС та будівництва Дніпровської ГЕС-2. У 1974 році були введені в експлуатацію перші три гідроагрегати другої черги ДніпроГЕС, а у 1980 році, з введенням в експлуатацію останнього, восьмого гідроагрегату, Дніпровська ГЕС-2 вийшла на проєктну потужність.

За роки експлуатації обладнання, встановлене на Дніпровській ГЕС, морально та фізично застаріло, у зв'язку з чим було прийнято рішення про проведення його реконструкції. Перший етап реконструкції стартував у 1996 році і проводився за рахунок кредитних коштів Світового Банку Реконструкції та Розвитку, гранту Швейцарського уряду та власних коштів. У 2007 році на станції розпочато другий етап реконструкції.

Попри свою багату історію ДніпроГЕС і у 2021 році залишається флагманом української гідроенергетики та продовжує дарувати світло, тепло і затишок людям. Станція живе сучасним життям, рухаючись у ногу з часом та реагуючи на виклики сьогодення.

Цікаві факти про ДніпроГЕС

- Висота греблі ДніпроГЕС складає 60 метрів. Після її будівництва рівень води в Дніпрі піднявся на 37,5 метрів.

- Площа Дніпровського водосховища - 410 км ².

- На Дніпробуді працювало понад 20 тис. чоловік 80 національностей.

- Дніпровська ГЕС - єдина гідроелектростанція в Україні, збудована в центрі міста.

- Гребля ДніпроГЕС має 760 метрів у довжину і 62 метри у висоту.

- У Запоріжжі існує будинок, який повторює форму ДніпроГЕСу. Згідно з легендою він має такий вигляд, щоб у випадку бомбардування існувала імовірність, що в погану погоду помилково ціллю стане не електростанція, а цей будинок.
Пресслужба Дніпровської ГЕС

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
дніпровська гес

# data[].attributes.attachment_link.title
Запоріжжя - самобутня історична колиска та гідроенергетичний форпост

# data[].attributes.attachment_link.description
"Козацька столиця України" - так ми звикли називати Запоріжжя, адже на його території упродовж декількох століть розташовувалась головна військова база українських козаків - Запорізька Січ. Також тут знаходилась переправа, якою користувалися давні скіфи, половці, турецькі воїни. Втім окрім героїчної минувшини та славетних традицій Запоріжжя славиться хрестоматійною візитівкою - флагманом української гідроенергетики - Дніпровською ГЕС.

# data[].attributes.location_name
Азовсталь, Мариуполь, Донецкая область

# data[].attributes.headline
Азовсталь, Мариуполь, Донецкая область

# data[].attributes.subject
Азовсталь, Мариуполь, Донецкая область

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Швецова Алевтина

# data[].attributes.attachment_link.title
Азовсталь: історія легендарного комбінату - Донбас24

# data[].attributes.attachment_link.description
12 серпня 2022 року виповнюється 89 років комбінату «Азовсталь». Про його історію, сьогодення та цікаві факти з літопису підприємства читайте у матеріалі Донбас24.