# data[].attributes.attachment_link.title
1. Біологія поведінки людини - Роберт Сапольскі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книжковий Інсайт

# data[].attributes.attachment_link.title
«Як зупинити неспокій і почати жити» | Дейл Карнегі

# data[].attributes.attachment_link.title
Депресія - найстрашніша хвороба людства - Роберт Сапольскі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книжковий Інсайт

# data[].attributes.attachment_link.title
«Мистецтво мислити масштабно» |  Девід Шварц

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книжковий Інсайт

# data[].attributes.attachment_link.title
«Як зупинити неспокій і почати жити» | Дейл Карнегі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Що таке ПТСР і як воно проявляється

ПТСР (посттравматичний стресовий розлад) є психічним станом, який розвивається унаслідок досвіду травматичної або стресової події. Це може бути одноразова подія або серія подій, які спричинили важкий стрес, відчуття небезпеки, і загрози для життя або фізичного цілісності особи чи оточуючих.

Люди, що зазнали ПТСР, можуть переживати інтенсивні емоції, які включають жах, тривогу, збудження, або відчуття відстороненості. Симптоми ПТСР можуть з'являтися впродовж декількох тижнів після травматичної події, але також можуть затримуватися протягом місяців або навіть років.

Cимптоми ПТСР. Як зрозуміти, що у мене ПТСР

1. Повторні спогади або кошмари: люди можуть переживати неприємні спогади про травматичну подію, що повторюються в їх розумі. Кошмари також можуть бути зв'язані з цими подіями, які можуть переривати нормальний сон.

2. Збудженість та гіперпильність: людина може постійно бути напруженою, готовою до боротьби або втікання. Це може проявлятися в постійному напруженні м'язів, погіршеній концентрації, дратівливості та проблемах із сном.

3. Уникнення нагадувань: людина може намагатися уникнути будь-які речі, місця, ситуації або навіть пам'ятки, що нагадують про травматичну подію. Вони можуть уникати розмов про це та намагатися забути про все, що пов'язане з травмою.

4. Відчуття відстороненості: людина може відчувати себе відокремленою від інших, втрати інтересу до раніше важливих речей, а також може виникати відчуття емоційної відстороненості.

5. Психологічні проблеми: може включати відчуття провини, вина, депресії, страхів, тривожності та різні інші емоційні труднощі.

6. Фізичні симптоми:, такі як головні болі, шлункові болі, серцебиття, тремтіння і т. д.

Ці симптоми можуть значно впливати на життя людини та її загальний стан здоров'я. Важливо надавати підтримку та звертатися до фахівців, якщо підозрюється наявність ПТСР, щоб вчасно діагностувати та лікувати цей розлад.

Розпізнати ПТСР є важливим завданням, оскільки його симптоми можуть перекликатися з іншими психічними розладами або звичайними реакціями на стрес. Крім того, різні люди можуть виявляти різні симптоми, залежно від їхніх особистих особливостей та досвіду. Якщо ви спостерігаєте одну або декілька ознак, які вас хвилюють і спричиняють підозру на наявність ПТСР, найкращим варіантом буде звернутися до фахівця. Візит до психіатра, психолога або іншого кваліфікованого спеціаліста допоможе отримати професійну оцінку вашого стану та встановити точну діагнозу.

Важливо пам'ятати, що здоров'я психічне так само важливе, як і фізичне, тому не бійтеся звернутися по допомогу, якщо відчуваєте, що щось турбує вас або впливає на вашу якість життя. Кваліфікований фахівець зможе визначити, чи є у вас ПТСР або інший психічний стан, і розробити індивідуальний план лікування та підтримки..

Що сприяє розвитку ПТСР

Розвиток ПТСР залежить від багатьох факторів і може бути результатом складної взаємодії між індивідуальними особливостями людини, травматичною подією та оточуючим середовищем. Ось деякі фактори, які можуть сприяти розвитку ПТСР:

Ці фактори можуть по-різному впливати на розвиток ПТСР у кожної людини, і для ефективного лікування важливо враховувати індивідуальні особливості кожного пацієнта.

ПТСР в залежності від віку

Посттравматичний стресовий розлад (ПТСР) може виникати у людей різних вікових груп і має свої особливості залежно від віку потерпілого. Ось як ПТСР може проявлятися у різних вікових категоріях:

Діти та підлітки: У дітей та підлітків ПТСР може проявлятися за допомогою поведінкових змін, навчальних труднощів, агресивності, роздратування, суперечливих емоцій та непокою. Вони можуть демонструвати поведінку, що пов'язана з травматичною подією, у своїх іграх або малюнках. Важливо звернути увагу на зміни у їхній поведінці та емоціях та надати підтримку та емоційне сприйняття.

Дорослі: У дорослих ПТСР може супроводжуватися різноманітними симптомами, такими як нічні кошмари, повторні спогади, гіперболізація, вигадливість, затримка в розвитку особистості, синдром "постійної тривоги" та симптоми депресії. Вони можуть також уникати ситуацій або об'єктів, що нагадують їм про травму.

Літні люди: У літніх людей ПТСР може впливати на фізичне та психічне здоров'я, що призводить до збільшення ступеня ізоляції та втрати інтересу до раніше улюблених діяльностей. Вони можуть проявляти негативні зміни у настрої, схильність до роздратування та засмучення.

Із збільшенням віку можуть змінюватися способи прояву розладу.

Як лікувати і у чому полягає лікування ПТСР?

Лікування посттравматичного стресового розладу може включати підходи, залежно від індивідуальних потреб кожної людини. Основними методами є психотерапія та фармакотерапія. Комбінація цих підходів часто використовується для досягнення найкращих результатів.

Психотерапія:

Експозиційна терапія - це одна з найпоширеніших форм психотерапії для ПТСР. Вона включає відверту і бережливу зустріч з травматичними спогадами або ситуаціями, що нагадують про травму, допомагаючи зменшити страх та тривожність пов'язані з цими спогадами.

Когнітивна терапія -фокусується на розумінні і переоцінцінегативних переконань та думок, пов'язаних з травматичною подією, та заміні їх більш позитивними і адаптивними.

ЕМДР (емоційно-мотиваційне десенсибілізація і переробка) - терапія спрямована на зменшення емоційної реакції на травматичні події шляхом сприяння здатності мозку обробляти інформацію з них.

Терапія регулювання стресу - навчає навичкам управління стресом та емоційної регуляції.

Фармакотерапія:

Призначення лікарських засобів, таких як антидепресанти, анксіолітики (проти тривожних), антипсихотичні засоби або стабілізатори настрою, для полегшення симптомів ПТСР. Лікарі вибирають ліки в залежності від особливостей симптоматики та індивідуальних потреб пацієнта.

Групова терапія:

Участь у групових терапевтичних сесіях може бути корисним додатковим методом лікування. Групи допомагають пацієнтам поділитися своїм досвідом, знайти підтримку та розуміння у людей, які також стикаються з ПТСР.

Релаксаційні техніки:

Вправи з релаксації, медитація, йога та інші техніки зниження стресу можуть допомогти зменшити тривогу та покращити загальний стан.

Лікування ПТСР вимагає індивідуального підходу, і те, що працює для однієї людини, може не підійти для іншої. Важливо звернутися до кваліфікованого фахівця, який зможе визначити оптимальну стратегію лікування з урахуванням особистих особливостей та потреб кожної людини. Раннє виявлення та лікування розладу можуть значно полегшити процес відновлення та допомогти повернутися до повноцінного життя після травматичного досвіду.

Техніки релаксації при ПТСР

Техніки релаксації можуть бути дуже корисними для людей із посттравматичним розладом, оскільки допомагають знизити рівень тривоги та стресу, покращити сон та загальний стан психічного здоров'я. Ось декілька технік релаксації, які можна використовувати:

Важливо пам'ятати, що кожна людина може знайти свої власні способи релаксації, які найкраще відповідають її потребам. Регулярне застосування технік релаксації може допомогти знизити рівень тривоги та стресу, поліпшити настрій і загальний стан психічного здоров'я у людей із ПТСР.

Як допомогти людині з ПТСР

Допомога людині з посттравматичним розладом є надзвичайно важливою та корисною для її одужання та покращення якості життя. Слід зосередитися на моментах перелічених нижче.

Перш за все, будьте підтримкою та слухайте, коли вона готова поділитися своїми досвідами. Розумійте, що проявлення співчуття та терпіння може допомогти їй почуватися підтриманою та знаходити емоційний вихід. Будьте терплячим та зрозумілим до негативних змін у поведінці та настрої, які можуть виникати у зв'язку з ПТСР. Ставтеся з розумінням до можливих змін в її настрої, які можуть бути результатом травматичного досвіду.

Висловлюйте свою підтримку та наявність незалежно від ситуації, щоб вона почувалася менш самотньою та знала, що може на вас розраховувати. Проявлення зігріваючого інтересу та співпереживання допоможе підтримати її на шляху до одужання. Запропонуйте допомогти знайти професійну підтримку, таку як психотерапія, якщо вона потребує додаткової допомоги. Надання інформації про доступні ресурси та професійних фахівців може сприяти пошуку належної підтримки.

Уникайте тиску на неї, щоб розповідати про травматичний досвід, якщо вона не готова. Важливо дати їй час та простір для самостійного вибору моменту та швидкості поділу. Забезпечуйте безпечну атмосферу та уникайте потенційно травматичних ситуацій, які можуть нагадувати про травму. Застережність і уважність до таких ситуацій можуть допомогти забезпечити безпеку та довіру.

Підтримуйте її у залученні до технік релаксації, таких як глибоке дихання, медитація або прогресивна м'язова релаксація. Допомога з освоєнням цих методів може допомогти зняти напруження та стрес. Дізнайтеся більше про ПТСР та його симптоми, щоб краще розуміти її досвід та знайти спільну мову. Ознайомлення з цією темою допоможе краще розуміти особливості її переживань.

Найважливіше - проявляйте емпатію, розуміння та внимання. Ваша підтримка та сприяння її процесу одужання можуть стати важливими факторами у подоланні травматичного досвіду та покращенні психічного здоров'я. У разі потреби, рекомендується звернутися за допомогою до професіонала, який допоможе вам та особі з ПТСР зрозуміти і долати виклики, з якими ви стикаєтесь.

ПТСР у сімейній терапії

Посттравматичний розлад може сильно впливати на сімейні стосунки і динаміку сімейного життя. Якщо один з членів сім'ї стикається з ПТСР, це може створити викликів і для всіх інших учасників сімейного кола. Сімейна терапія може бути ефективним інструментом для підтримки та відновлення функціонування сім'ї в таких умовах.

Основна мета сімейної терапії у випадку ПТСР - сприяти покращенню спілкування та взаєморозуміння між членами сім'ї та підтримувати їх у складних емоційних викликах. Отже, сімейна терапія:

може допомогти всім членам родини зрозуміти сутність ПТСР, його симптоми та вплив на поведінку та емоції особи з цим розладом. Едукація про ПТСР допомагає зменшити незнання та страх перед станом, а також визначає роль кожного члена сім'ї у підтримці один одного.

сприяє створенню безпечного простору для висловлення почуттів та думок кожного члена сім'ї. Розуміння переживань один одного допомагає зблизити сімейні стосунки та покращує комунікацію.

допомагає членам сім'ї розвивати здатність ефективно впоратися зі стресом, пов'язаним з ПТСР. Разом з професіоналом вони вивчають стратегії релаксації, методи зняття напруження та способи підтримки один одного.

сприяє роботі над травматичними досвідами, що вплинули на родину. Вона допомагає членам сім'ї знайти способи зрозуміти, як травматичний досвід вплинув на кожного з них і як разом з ним можуть впоратися з його наслідками.

надає можливість сім'ї підтримати та обмінятися своїми успіхами у процесі одужання. Це допомагає підтримувати мотивацію та розвивати позитивну атмосферу в сім'ї.

надає можливість розробити стратегії для побудови здорових та стійких стосунків у майбутньому. Планування майбутнього допомагає сім'ї спрямовувати свої зусилля на досягнення спільних цілей.

Сімейна терапія може бути цінним ресурсом у підтримці та відновленні функціонування сім'ї, яка стикається з ПТСР. Залучення професіонала може допомогти сім'ї зберегти та зміцнити свої зв'язки.

# data[].attributes.attachment_link.title
ПТСР - посттравматичний стресовий розлад

# data[].attributes.attachment_link.description
ПТСР (посттравматичний стресовий розлад) є психічним станом, який розвивається унаслідок досвіду травматичної або стресової події. Це може бути одноразова подія або серія подій, які спричинили важкий стрес, відчуття небезпеки, і загрози для життя або фізичного цілісності особи чи оточуючих. Люди, що зазнали ПТСР, можуть переживати інтенсивні емоції, які включають жах, тривогу, збудження, або відчуття відстороненості.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чи потрібно шукати кохання, чи воно саме прийде

Кохання і інтимні стосунки можуть впливати на наше емоційне благополуччя та загальну якість життя. Тому, якщо ви відчуваєте бажання знайти свою другу половинку, це є нормальним і природним. Активний пошук може мати свої переваги. Він дозволяє зайняти активну позицію у власному житті і створює більше можливостей для зустрічей з новими людьми. Пошук може включати в себе відвідування соціальних подій, застосунків знайомств, приєднання до спільнот і клубів зі спільними інтересами та інші способи активного взаємодії зі світом.

Проте, варто також розуміти, що кохання - це процес, який не завжди піддається контролю. Часом кохання з'являється там, де його не очікували, і може виникнути зі спонтанних зустрічей або неочікуваних ситуацій. Тому важливо бути відкритим до можливостей і прислухатися до власних почуттів та потреб.

При пошуку свого кохання, важливо зрозуміти, що це індивідуальний процес, що відбувається на різних рівнях: фізичному, емоційному та соціальному. Одним з перших кроків є розуміння власних потреб та цінностей. Ви можете задуматися про те, якими якостями і цінностями ви хотіли б бачити у своєму партнері, а також про те, які цінності вам самим важливі у відносинах. Це допоможе вам визначити свої пріоритети та критерії під час пошуку.

Далі важливо бути відкритим до нових знайомств і можливостей. Це означає бути відкритим до взаємодії з іншими людьми, відвідувати події, спілкуватися з новими людьми, а також використовувати доступні засоби, такі як онлайн-знайомства, для розширення кола знайомств. Крім того, важливо працювати над самооцінкою та підтримувати позитивне ставлення до себе. Під час пошуку кохання можуть виникати різні випробування, такі як відмови чи розчарування. Важливо проживати емоції, але залишатися відкритим, та вірити в свою можливість знайти свого партнера.

Не забувайте також про важливість комунікації та взаємодії з іншими. Збудувати здорові та взаємно задоволені відносини вимагає вміння слухати, виражати свої потреби та розуміти потреби партнера. Будьте готові відкриватися емоційно, спілкуватися відверто та виявляти інтерес до життя партнера.

Вибираємо із двох: як не помилитися

Загалом, вибір партнера - це індивідуальний процес, який вимагає самоаналізу, уважності та часу. Пам'ятайте, що ідеального партнера не існує, але ви можете знайти людину, з якою будете добре проводити час, підтримуватимете одне одного та розвиватися разом. Ось на що варто звернути увагу:

1. Важливо мати ясність стосовно своїх потреб, бажань та очікувань у стосунках. Це допоможе вам зосередитися на тих якостях та аспектах, які є важливими для вас у партнерстві.

2. Спільні цінності та цілі створюють основу для зближення та спільного розвитку у відносинах. Зверніть увагу на те, наскільки ваші цінності та цілі узгоджуються з потенційним партнером.

3. Взаємодія та спостереження за поведінкою партнерів можуть дати вам важливу інформацію. Спостерігайте, як кожен з них ставиться до вас, інших людей, як вирішує конфлікти, чи виявляє взаємне розуміння та підтримку.

4. Емоційна зближеність та спілкування грають важливу роль у стосунках. Поміркуйте, наскільки ви відчуваєте емоційне з'єднання з потенційним партнером, чи відчуваєте ви комфорт та розуміння у його присутності.

5. Важливо не поспішати у прийнятті рішення та слухати свої внутрішні почуття. Іноді може знадобитися трохи часу, щоб пізнати людину краще та розібратися, як вона підходить вам.

Як вибрати дівчину чи хлопця для стосунків, одруження, життя
Вцілому, те що ми писали вище - це орієнтир для будь-якого вибору, ще можна додати:

Фізична та емоційна привабливість є важливими аспектами у взаємостворенні. Поміркуйте, як ви відчуваєте себе у присутності цієї людини.

Поміркуйте, як ви бачите своє майбутнє та як це узгоджується з баченням потенційного партнера. Чи ви згодні щодо основних аспектів життя, таких як кар'єра, сім'я, фінанси тощо?

Спостерігайте, як ви взаємодієте, чи є ви здатні слухати один одного, розмовляти відверто та вирішувати конфлікти конструктивно.

Приймайте рішення, які відповідають вашим внутрішнім потребам та почуттям.

Пам'ятайте, що відносини є процесом, який вимагає зусиль та взаємної підтримки для їхнього розвитку та зростання.

Як знайти другу половинку після 30 чи 40

Важливо пам'ятати, що кожна людина є унікальною, і немає одного "правильного" шаблону для пошуку кохання. Незалежно від віку є те, що допомагає нам знайти нові знайомства, а значить і нашу потенційну другу половинку:

Будьте готові до нових пригод та можливостей. Розширюйте свої горизонти, відвідуйте нові місця, беріть участь у заходах, де ви можете зустріти нових людей.

Будьте активними у відвідуванні подій, які вас цікавлять, таких як конференції, семінари, виставки або благодійні заходи. Так ви зустрінете людей, які мають спільні інтереси з вами.

Не приховуйте свою особистість та інтереси. Бути собою - найкращий спосіб знайти ту людину, яка підходить вам

Набагато легше встановити зв'язок з кимось, коли ви відкриті для нових можливостей та готові розмовляти про себе та про інших.

Розгляньте можливості знайомств у соціальних мережах.

Пошук в Інтернеті - це серйозно?
Пошук партнера у інтернеті може бути результативним. Онлайн-дейтинг став популярним способом знайомства з новими людьми, і багато людей знаходять таким способом своїх партнерів. Але, важливо пам'ятати:

У всіх сферах Інтернету є ризики, і онлайн-дейтинг не є винятком. Будьте обережними і пильні, коли ділитеся особистою інформацією або зустрічаєтеся з людьми, яких ви знайшли в Інтернеті. Завжди робіть перші зустрічі на публічних місцях і повідомте своїм близьким про свої плани. Якщо ви шукаєте серйозних відносин, будьте відкритими та чесними у своїх профілях та спілкуванні з потенційними партнерами. Це допоможе вам залучити людей, які дійсно відповідають вашим потребам і цінностям.

Перед зустріччю з кимось у реальному житті вивчайте профілі та спробуйте побільше дізнатися про особу. Ставте питання, виявляйте спільні інтереси та цінності. Хоча онлайн-дейтинг може бути ефективним способом знайти партнера, варто пам'ятати, що існують інші шляхи зустрічі людей. Не обмежуйте себе тільки онлайн-пошуком і будьте відкриті до можливостей, які є в реальному житті.

Онлайн-дейтинг може надати вам широкий спектр варіантів і зробити пошук зручнішим. Кінцевим результатом пошуку є зустріч з людиною в житті, але завжди пам'ятайте про власну безпеку.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зустріти своє кохання: шукаємо другу половинку

# data[].attributes.attachment_link.description
Кохання і інтимні стосунки можуть впливати на наше емоційне благополуччя та загальну якість життя. Тому, якщо ви відчуваєте бажання знайти свою другу половинку, це є нормальним і природним. Активний пошук може мати свої переваги. Він дозволяє зайняти активну позицію у власному житті і створює більше можливостей для зустрічей з новими людьми.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Що таке самотність

Самотність - поняттям, що описує стан емоційного відчуження та соціальної відокремленості. Вона виникає, коли ми почуваємо відсутність задоволення від наших соціальних відносин або відчуваємо недостатність зв'язку з іншими людьми.

Самотність може мати як фізичні, так і емоційні аспекти. Фізична самотність відбувається, коли ми перебуваємо без присутності інших людей. Емоційна самотність, з свого боку, описує відчуття відсутності емоційного зв'язку та близькості з іншими людьми, навіть у випадку фізичної присутності.

Як самотність впливає характер людини

Самотність може впливати на характер людини на різних рівнях, включаючи психологічний, емоційний та соціальний аспекти. Ось деякі зміни в характері, які можуть відбутися під впливом самотності:

1. Самотність може підвищити рівень емоційної чутливості людини. Відчуття відсутності близькості та підтримки можуть робити людину більш вразливою до негативних емоцій, таких як тривога, пригніченість та розчарування.

2. Самотність може вплинути на самооцінку людини. Почуття відокремленості та недостатньої соціальної підтримки можуть підірвати впевненість у собі та спричинити почуття власного недооцінення..

3. При тривалій самотності людина може втрачати практику взаємодії з іншими людьми, що може призвести до зниження соціальних навичок і незручності у встановленні і підтриманні здорових відносин з оточуючими.

4. Самотність може збільшити рівень стресової вразливості: почуття загрози, незахищеності та більшої вразливості перед стресовими ситуаціями.

5. У деяких випадках самотність може впливати на поведінку людини. Деякі люди можуть відчувати потяг до уникнення соціальних ситуацій, ставати більш нерішучими у встановленні контактів з новими людьми.

Важливо пам'ятати, що не кожна людина реагує на самотність однаково. Деякі люди можуть бути більш стійкими і здатними впоратися з відчуттям самотності, тоді як інші можуть більше страждати і вимагати підтримки та допомоги для подолання цього стану.

Самотність після розлучення

Самотність після розлучення є досить поширеним явищем і може відчуватися різними людьми по-різному. Особисте відчуття самотності після розлучення може залежати від різних факторів, таких як тип особистості, підтримка оточуючих, наявність соціальних контактів, рівень самоствердження та індивідуальні життєві обставини.

Важливо розуміти, що відчуття самотності є нормальною і природною емоційною реакцією на втрату близької людини та зміни в житті. Розлучення є складним переживанням, яке може викликати почуття горя, невизначеності і самотності. Часом самотність після розлучення може бути тимчасовим і зменшуватися поступово з плином часу. Людина може потребувати періоду пристосування до нових умов життя та пошуку нових шляхів соціальної підтримки. З часом може знову відчути зв'язок з іншими людьми та відновити соціальне благополуччя.

Однак, для деяких людей самотність може стати тривалим станом, що триває поза періодом адаптації після розлучення. Це може бути наслідком глибокого емоційного переживання, відсутності підтримки або інших факторів, що ускладнюють процес зіткнення зі самотністю.

Важливо надавати собі час на проходження через цей період, розуміти свої емоції та шукати способи підтримки. Звернення до професіонала, такого як психолог або психотерапевт, може бути корисним, якщо самотність триває довгий час або викликає серйозні проблеми для фізичного та емоційного благополуччя.

Самотність удвох

Трапляються с итуації, коли людина почувається самотньою навіть у присутності партнера або коли взаємодія з ним не приносить повноти емоційного зв'язку.. Цей стан може викликати почуття розчарування, незадоволеності і плутанини. Важливо розуміти, що така ситуація може бути нормальною, і до неї варто підходити спокійно і відкрито.

Однією з можливих причин такої "самотності удвох" може бути недостатній емоційний зв'язок або комунікація між партнерами. Це може статися, коли люди не відчувають, що їх по-справжньому зрозуміли, підтримали і зв'язок один з одним. Можливо, взаємна комунікація є поверхневою або не відповідає потребам обох партнерів.

Щоб поговорити про це з партнером і спробувати зрозуміти причину такої самотності удвох, можна використати такі питання:

Як часто ми проводимо якісний час разом? Чи вдається нам створювати спеціальні моменти для зближення?

Чи відчуваємо ми емоційну підтримку та розуміння один від одного? Чи розмовляємо ми про свої почуття, бажання та потреби?

Які спільні інтереси та діяльності ми маємо? Чи спробуємо ми знайти нові способи проводити час разом і розширити наш спектр спільних інтересів?

Які бар'єри у нашому спілкуванні можуть спричиняти відчуття віддаленості? Як можемо покращити наші навички слухання, вираження почуттів і спілкування?

Чи відчуваємо ми задоволення від нашої сексуальної та емоційної інтимності? Чи готові ми відкрито говорити про свої потреби і прагнення в цій сфері?

Ці питання можуть слугувати початковою точкою для розмови з партнером і допоможуть вам зрозуміти, які проблеми та обставини сприяють відчуттю самотності. Важливо будувати діалог на взаємному розумінні, терпінні і прагненні до покращення взаємин.

Коли об'єднує лише побут

Для деяких пар побутові аспекти можуть бути головними в їхніх взаєминах, і це може бути впевнений вибір. Наприклад, якщо партнери домовляються із задоволенням виконувати побутові обов'язки, розділяють відповідальність за певні сфери життя і це принесе їм задоволення, то такий підхід може бути нормальним для них.

Якщо відносини з часом стають виключно побутовими і відсутня активна комунікація, спільні інтереси та емоційний зв'язок - це може сигналізувати про віддаленість між партнерами і проблеми у відносинах. Відсутність інтересу до особистості партнера, взаємна підтримка, емоційне спілкування та відсутність інтимності можуть призвести до відчуття віддаленості і поступового занепаду відносин.

Якщо спільний розмова та зусилля не приводять до змін і відносини залишаються виключно побутовими без глибини і близькості, може бути необхідно проаналізувати, наскільки такий тип взаємин задовольняє потреби і сподівання кожного партнера. В деяких випадках може знадобитися підтримка психолога або сімейного консультанта для допомоги в розумінні ваших потреб та прийняття рішень, що стосуються відносин.

Як подолати самотність у шлюбі

Важливо розуміти, що самотність у шлюбі не є природним або необхідним станом. Хоча деякі етапи самотності можуть бути нормальними у будь-яких взаєминах, вони можуть слугувати сигналом про необхідність змін і удосконалення для пари. Ігнорування цих сигналів може призвести до загострення проблем і подальшого віддалення. Отже, що можна зробити:

Практикуйте спілкування з партнером, що ґрунтується на відкритості і взаємному розумінні. Зосередьтеся на чесному висловленні своїх почуттів, думок та потреб. Слухайте партнера активно і проявляйте інтерес до його думок та емоцій. Розмовляйте про важливі теми, що стосуються ваших відносин та спільно знаходьте шляхи до покращення комунікації.

Виявіть спільні інтереси та заняття, які вас обох цікавлять. Заплануйте час для спільних активностей, в яких ви можете насолоджуватися разом. Це можуть бути прогулянки, подорожі, спортивні заходи, гуртки або робота над спільними проектами. Спільні інтереси можуть створювати спільну базу для зближення і спільного розвитку.

Виявляйте підтримку один одному в усіх сферах життя. Проявляйте інтерес до важливих подій, успіхів та переживань партнера. Розумійте, що кожен з вас може переживати власні труднощі і давайте один одному емоційну підтримку. Створюйте простір для спільного вирішення проблем та розбірливості важливих питань.

Якісний час разом: Зверніть увагу на якість часу, який проводите разом. Створіть ритуали та спеціальні моменти, коли ви концентруєтеся один на одному. Наприклад, це може бути вечеря вдвох, спільні прогулянки або час, коли ви просто сидите поруч і спілкуєтесь.

У разі потреби, не соромтеся звернутися до психолога, психотерапевта або сімейного консультанта. Вони можуть допомогти вам розкрити глибинні причини самотності в шлюбі та знайти способи вирішення проблем. Іноді зовнішня допомога може надати нову перспективу і інструменти для покращення ваших відносин.

Запам'ятайте, що подолання самотності в шлюбі вимагає взаємних зусиль, відкритості та терпіння. Важливо надавати пріоритет взаємному розумінню, підтримці та побудові емоційного зв'язку. Будьте готові працювати разом, змінювати підходи, і що зміна може зайняти час. Запам'ятайте, що найважливішим є прагнення до покращення і збереження здорових та задоволених взаємин.

Прийняти чи боротися?

Прийняття самотності може включати розуміння та прийняття факту, що ви зараз перебуваєте у стані самотності, і це є нормальною частиною життя. Відмова від боротьби з самотністю може означати прийняття себе таким, яким ви є, і зосередження на самопізнанні, саморозвитку та пошуку задоволення у самотності. Ви можете розглядати її як можливість для особистого зростання, роздумів і знайомства з собою.

З іншого боку, боротьба з самотністю може означати активну діяльність для зміни ситуації і пошуку нових знайомств або соціальних контактів. Це може включати спілкування з новими людьми, вступ до груп або спільнот, залучення до захоплюючих діяльностей або волонтерства. Боротьба з самотністю може означати активну працю над покращенням своїх соціальних навичок та створенням позитивного соціального оточення.

Не забувайте, що самотність може бути тимчасовою і змінюватися з часом. Важливо слухати себе і бути відкритим до можливості зміни, якщо самотність стає важко витримувати або має негативний вплив на ваше фізичне і психологічне благополуччя.

Як подолати самотність у старості

Працюйте над розширенням свого соціального кола. Знаходьте нові можливості для зустрічей з людьми, наприклад, вступайте до груп або спільнот зі спільними інтересами. Беріть участь у культурних заходах, семінарах або курсах, де ви зможете зустріти нових людей та розвивати свої інтереси. Розгляньте можливість добровільництва. Залучайтесь до діяльності в організаціях або благодійних проектах, які вам цікаві. Це допоможе вам відчути себе корисними, знайти нові знайомства та відчути позитивний вплив на суспільство.

Використовуйте технологію для підтримки соціального зв'язку. Віртуальні платформи, соціальні мережі та онлайн-спільноти можуть бути цінними інструментами для зближення з людьми, особливо якщо мобільність обмежена. Запрошуйте друзів або родичів до віртуальних зустрічей, обмінюйтеся повідомленнями та фотографіями, щоб підтримувати зв'язок зі світом. Збережіть старі зв'язки та відкрийтеся для нових. Зв'яжіться зі старими друзями або колегами через телефон, пошту або соціальні мережі. Плануйте зустрічі або спільні заходи з тими, з ким у вас є спільні спогади та інтереси. Відкрийтесь для нових знайомств і будьте відкриті до нових знайомств.

У вашому регіоні можуть бути організації або групи, які пропонують програми підтримки та соціальні заходи для людей вашого віку. Долучайтесь до таких спільнот, де ви зможете знайти розуміння, підтримку та нові можливості для активного життя. Не бійтеся звертатися до професійної підтримки. Якщо ви відчуваєте глибоку самотність або важкість у впорядкуванні своїх почуттів, розгляньте можливість звернутися до психолога, психотерапевта або консультанта. Вони можуть допомогти вам вирішити проблеми, знайти нові підходи та розвинути позитивне ставлення до самотності у старості.

# data[].attributes.attachment_link.title
Самотність: прийняти чи боротися?

# data[].attributes.attachment_link.description
Самотність - поняттям, що описує стан емоційного відчуження та соціальної відокремленості. Вона виникає, коли ми почуваємо відсутність задоволення від наших соціальних відносин або відчуваємо недостатність зв'язку з іншими людьми. Самотність може мати як фізичні, так і емоційні аспекти. Фізична самотність відбувається, коли ми перебуваємо без присутності інших людей.

# data[].attributes.attachment_link.title
Порушення сну: види, причини та вирішення проблеми - Meclee

# data[].attributes.attachment_link.description
Порушення сну, також відоме як сомніферні розлади, включають широкий спектр проблем, пов’язаних зі сном. Це можуть бути проблеми з засипанням (неспроможність заснути), пробудженнями вночі (часті пробудження або проблеми зі заспокоєнням після пробудження), непокої вночі (сномні кошмари, нічні жахи) або недостатній відпочинок під час сну.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ігроманія, гаджетоманія та інтернет-залежність

Ігроманія, гаджетоманія та інтернет-залежність є типами залежностей, які пов'язані зі зловживанням комп'ютерних ігор, гаджетів та Інтернету відповідно. Вони можуть мати негативний вплив на фізичне, психологічне та соціальне благополуччя особи.

Ігроманія, також відома як комп'ютерна або відеоігрова залежність, описує нездатність контролювати споживання комп'ютерних ігор, що веде до значного втрати часу ізольовано від реального світу, втрати інтересу до інших активностей та негативного впливу на роботу, навчання та міжособистісні відносини.

Гаджетоманія відноситься до патологічної залежності від використання різних гаджетів, таких як смартфони, планшети, ноутбуки тощо. Люди, страждаючі від гаджетоманії, можуть витрачати надмірний час на використання гаджетів, відчувати постійну потребу перевіряти повідомлення, соціальні мережі або грати в ігри.

Інтернет-залежність охоплює широкий спектр залежності від використання Інтернету, включаючи соціальні мережі, онлайн-ігри, онлайн-шопінг, перегляд відео та безперервний пошук інформації в Інтернеті. Люди, що страждають від інтернет-залежності, можуть мати нездатність контролювати свій час, який вони проводять в Інтернеті, і можуть відчувати симптоми, схожі на залежність.

Причини виникнення цих залежностей можуть бути різноманітними. Деякі люди шукають у грі, гаджетах або Інтернеті спосіб втечі від реальних проблем чи стресу. Інші можуть перебувати в пошуку емоційного стимулу, досягнень або соціального визнання. Також існують фактори, такі як генетична схильність, низька саморегуляція, низька соціальна підтримка та вплив оточуючого середовища, які можуть сприяти розвитку залежностей.

Психологія залежностей включає в себе розуміння механізмів психологічного привабливості, посилення та втрати контролю. Вона досліджує взаємодію між фізіологічними, психологічними та соціальними факторами, які призводять до залежності. Психологи працюють з людьми, що страждають від цих залежностей, для розуміння їхніх мотивацій, розвитку стратегій самоконтролю, управління стресом та підтримки здорових замінників для негативних звичок.

Азартні ігри: той випадок, коли краще не починати

Азартні ігри, такі як казино, лотереї, азартні апарати тощо, можуть стати джерелом серйозної залежності та мати негативний вплив на життя людини. Це той випадок, коли краще утриматися від початку гри.

Основною причиною розвитку залежності від азартних ігор є їхні особливості, які створюють потужний психологічний ефект. Азартні ігри зазвичай пропонують швидкі результати, випадковість виграшу та можливість виграти великі суми грошей. Ці фактори створюють емоційну залежність, коли люди почувають піднесення від очікування виграшу та постійно знаходяться в пошуку нових можливостей.

Нездатність контролювати свою гру і витрати на неї, поступово призводять до фінансових проблем, конфліктів у взаєминах та психологічного страждання. Люди залежні від азартних ігор можуть ставити гру на перше місце у своєму житті, занедбувати роботу, сім'ю, соціальні зв'язки та інші важливі сфери життя.

Якщо ви відчуваєте, що маєте проблеми з контролем за своєю грою або підозрюєте, що у вас розвивається залежність від азартних ігор, важливо швидко звернутися по допомогу.

Як не стати шопоголіком

Шопоголізм є формою залежності, при якій людина відчуває потребу безконтрольно купувати речі, незалежно від своїх фінансових можливостей або реальних потреб. Ось кілька кроків, як уникнути розвитку шопоголізму:

Спробуйте зрозуміти, що викликає вашу потребу купувати багато речей. Чи є у вас емоційні чи стресові фактори, які спонукають вас до шопінгу? Розуміння своїх мотивів може допомогти зменшити цю потребу.

Визначте свій фінансовий ліміт на шопінг і дотримуйтесь його. Плануйте свої витрати і вкладайте гроші в те, що дійсно вам потрібно.

Перед тим, як здійснити покупку, задайте собі питання: "Чи потрібно мені це? Чи буду я цим користуватися?". Ретельне обмірковування допоможе вам зупинитися перед непотрібними покупками.

Замість безконтрольного шопінгу шукайте інші способи розваги або використовуйте різні методи релаксації, такі як спорт, хобі або медитація. Займіться чимось, що приносить вам задоволення, не пов'язане зі шопінгом.

Якщо ви відчуваєте, що не можете самостійно подолати свою шопоголію, зверніться до психолога або порадника залежності. Вони нададуть вам необхідну підтримку, поради та стратегії для подолання цієї проблеми.

Пам'ятайте, що кожна людина унікальна, і шлях до подолання шопоголізму може бути різним. Важливо бути терплячим і шукати ті методи, які працюють саме для вас.

Чи потрібно лікувати трудоголізм

Трудоголізм є патологічним станом, коли людина має надмірну потребу в постійній праці та займається роботою надмірно із запеклістю, не зважаючи на негативні наслідки для свого фізичного та психологічного здоров'я, а також для особистого життя та міжособистих відносин.

Оскільки трудоголізм може мати шкідливі наслідки на життя людини, включаючи виснаження, вигорання, проблеми зі здоров'ям, нерівновагу у сімейних та соціальних зв'язках, лікування може бути рекомендоване. Це може включати психологічну терапію, консультування, когнітивно-поведінкові методи, які допомагають розробити здорові робочі звички та баланс між роботою і особистим життям.

Лікування трудоголізму може також включати встановлення меж і пріоритетів, розвиток навичок управління часом та стресом, відпочинок, збалансоване харчування та фізичну активність. Крім того, підтримка близьких людейможе допомогти у зміні навичок і підтримці здорового життя.

Сексуальна залежність: добре чи погано?

Сексуальна залежність є складним питанням, і відповідь на нього не може бути однозначною "добре" або "погано". Важливо розуміти, що сексуальна залежність вважається психологічним розладом, коли особа відчуває нездоланну потребу в сексуальній активності і має нездатність контролювати свої сексуальні дії.

Сексуальна залежність може мати негативні наслідки для самооцінки, стосунків, здоров'я і функціонування людини. Вона може призводити до відчуття вини, сорому, відчуженості, втрати контролю і проблем в особистих відносинах. Це також може впливати на робочу продуктивність і соціальну адаптацію.

Однак, важливо враховувати, що кожна ситуація є унікальною, і вплив сексуальної залежності може варіюватися від людини до людини. Деякі люди можуть відчувати страждання і негативні наслідки внаслідок своєї сексуальної залежності, тоді як інші можуть не відчувати таких проблем і задовольняти свої сексуальні потреби без шкоди для себе і інших.

Психологія залежності

Залежність має складну психологічну динаміку, і вона може бути пов'язана з різними факторами. Перелічимо їх нижче

Емоційні компоненти: Залежність часто пов'язана з певними емоційними станами і досвідами. Наприклад, люди можуть використовувати певну залежність (наприклад, наркотики, азартні ігри або їжу) для знеболення негативних емоцій, стресу або тривоги. Залежність може стати шляхом втечі від неприємних емоцій і тимчасовим способом їх підсилення або пригнічення.

Механізми закріплення: Залежність може закріплюватися через різні механізми. Наприклад, деякі речовини або дії можуть викликати в організмі відчуття задоволення або "підсилювачів", які стимулюють винагородну систему мозку. Це призводить до посилення бажання повторювати ці дії або вживати речовини, що викликають залежність. Поступово це може призвести до формування прив'язки до залежності і втрати контролю над нею.

Важкість подолання: Подолання залежності може бути важким процесом, оскільки вона впливає на різні аспекти життя людини. Це може бути пов'язано з фізіологічними змінами в мозку, сильними бажаннями, відчуттям втрати контролю, страхом перед змінами та негативними відчуттями при спробах відмовитися від залежності. Крім того, можуть існувати психологічні фактори, такі як низька самооцінка, нездатність до розвитку здорових механізмів управління емоціями та погані навички розрізнення справжніх потреб від нездорових бажань.
Чи можна самостійно подолати залежність?
Для деяких людей самостійні зусилля можуть бути успішними, особливо у випадку початкових форм залежності або на ранніх стадіях її розвитку.

Ось кілька рекомендацій, які можуть допомогти самостійно подолати залежність:

Освіта і розуміння: вивчення своєї залежності, її наслідків і шляхів подолання може допомогти зрозуміти проблему і збільшити мотивацію до змін.

Самодисципліна і мотивація: розвиток самодисципліни, встановлення мети і зосередження на тому, що ви хочете досягти, може допомогти вам уникати спокус і змінити свої звички.

Розвиток здорових замінників: знаходити замінники для залежності, таких як здорові захоплення, спорт, хобі або соціальна підтримка, може допомогти заповнити порожнечу, яка може виникнути при відмові від залежності.

Підтримка і розмови: розмова зі своїми близькими, друзями або професіоналами - вони можуть надати емоційну підтримку, поради та допомогти вам розв'язати проблеми, пов'язані з залежністю.

Однак важливо розуміти, що серйозні випадки залежності часто вимагають професійної допомоги. Лікарі, психологи та наркологи можуть надати спеціалізовану підтримку, оцінити ваш стан і розробити індивідуальний план лікування.

Вирішення залежності - це складний процес, і важливо не вагатися звернутися по допомогу, якщо ви відчуваєте, що самостійні зусилля не дають очікуваних результатів або стають нездійсненними.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як подолати ігроманію, гаджетоманію та інші залежності

# data[].attributes.attachment_link.description
Ігроманія, гаджетоманія та інтернет-залежність є типами залежностей, які пов'язані зі зловживанням комп'ютерних ігор, гаджетів та Інтернету відповідно. Вони можуть мати негативний вплив на фізичне, психологічне та соціальне благополуччя особи. Ігроманія, також відома як комп'ютерна або відеоігрова залежність, описує нездатність контролювати споживання комп'ютерних ігор, що веде до значного втрати часу ізольовано від реального світу, втрати інтересу до інших активностей та негативного впливу на роботу, навчання та міжособистісні відносини.

# data[].attributes.headline
Блог про депресію

# data[].attributes.subject
Блог про депресію

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бондарчук Дмитро

# data[].attributes.attachment_link.title
Депресія. Психологічна та інші точки зору.

# data[].attributes.attachment_link.description
Вітаю! Тут ви взнаєте що таке депресія, її історію та інші цікаві факти. Дякую що завітали!

# data[].attributes.headline
МОЗ про психологічне здоров'я

# data[].attributes.subject
МОЗ про психологічне здоров'я

# data[].attributes.attachment_link.title
Що важливо знати про психічне здоров’я? | Центр громадського здоров’я

# data[].attributes.attachment_link.description
За визначенням Всесвітньої організації охорони здоров‘я (ВООЗ), психічне здоров’я – це стан добробуту, при якому кожна людина може реалізувати свій власний потенціал та впоратися із життєвими стресами, продуктивно і плідно працювати, а також робити внесок у життя своєї спільноти.

# data[].attributes.headline
Центр громадського здоров'я (МОЗ)

# data[].attributes.subject
Центр громадського здоров'я (МОЗ)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Щороку 10 жовтня ми святкуємо Всесвітній день психічного здоров'я. Тема 2023 року, встановлена Всесвітнім фондом психічного здоров'я, - "Психічне здоров'я - універсальне право людини".
Психічне (ментальне) здоров'я - це стан психічного благополуччя, яке дозволяє людям справлятися з життєвими стресами, реалізовувати свої здібності, навчатися й працювати, а також робити внесок у життя суспільства. Це невід'ємний компонент здоров'я та благополуччя, який є основою нашої індивідуальної та колективної здатності ухвалювати рішення, будувати стосунки та формувати світ, у якому ми живемо. Психічне здоров'я - основне право людини. І це має вирішальне значення для особистого, суспільного та соціально-економічного розвитку.

Психічне здоров'я - це більше, ніж відсутність психічних розладів. До станів психічного здоров'я відносяться психічні розлади та психосоціальні порушення, а також інші психічні стани, пов'язані зі значним стресом, порушенням функціонування або ризиком ушкодження.

Психічне та фізичне здоров'я - однаково важливі компоненти для загального здоров'я людини. Так, наприклад, депресія збільшує ризик проблем зі здоров'ям, особливо діабету, хвороб серця та інсульту. Аналогічно наявність хронічних захворювань може збільшити ризик психічних захворювань.

За інформацією Всесвітньої організації охорони здоров'я, кожна восьма людина у світі живе з психічними розладами, які можуть вплинути на їхнє фізичне здоров'я, їхнє благополуччя, те, як вони взаємодіють з іншими людьми, а також на їхні засоби для існування. Психічні розлади також зачіпають дедалі більше підлітків і молоді.
Що спричиняє психічні захворювання?
Немає єдиної причини виникнення психічних захворювань. Є низка факторів ризику розвитку психічних захворювань:

генетичні фактори;

низький рівень освіти;

вживання алкоголю та наркотиків;

нездоровий режим харчування;

ожиріння та інші метаболічні ризики;

хронічні захворювання;

зниження вітаміну D;

незадоволення власним тілом;

порушення сну;

соціальне насильство та жорстокість;

емоційне, фізичне насильство та зневага;

вживання психоактивних речовин матір'ю під час вагітності;

цькування, булінг;

насильство з боку інтимного партнера;

статус військового ветерана;

раптова втрата близької людини;

напружена робота/втрата роботи та безробіття;

приналежність до етнічність меншин;

кліматична криза, забруднення довкілля;

погана якість інфраструктури;

незадовільний доступ до послуг;

несправедливість, дискримінація і соціальне відчуження;

соціальна, економічна та гендерна нерівність;

війна та ВПО;

ускладнення стану здоров'я.

Фактори захисту щодо розвитку психічних розладів:

генетичні фактори;

соціальні й економічні навички;

самооцінка;

хороше фізичне здоров'я;

фізична активність;

повноцінне перинатальне харчування;

хороше виховання;

відчуття фізичної безпеки;

позитивні соціальні зв'язки та соціальна підтримка;

"зелений простір";

економічне забезпечення;

достатня якість інфраструктури;

безперешкодний доступ до послуг;

якість довкілля;

соціальна інтеграція;

дохід та соціальний захист;

соціальна та гендерна рівність.

Як підтримати психічне здоров'я
Турбота про себе може зіграти важливу роль у підтримці вашого психічного здоров'я та допомогти у лікуванні та одужанні, якщо у вас діагностували психічне захворювання.

Турбота про себе означає знаходити час на заняття, які допоможуть вам жити добре та покращити як фізичне, так і психічне здоров'я. Фахівці дали кілька порад, як підтримати своє психічне та фізичне здоров'я:

Регулярно займайтеся спортом. Усього 30 хвилин ходьби або занять фізичними вправами щодня допоможуть підняти настрій та покращити здоров'я. Дослідження свідчать, що фізична активність зменшує симптоми тривоги та депресії. Регулярна фізична активність також запобігає неінфекційним захворюванням, таким як хвороби серця, ожиріння, діабет і деякі види раку.

Їжте здорову їжу та уникайте зневоднення. Збалансоване харчування та достатня кількість води можуть покращити ваш стан та концентрацію протягом дня.

Дбайте про сон. Дотримуйтесь графіка та переконайтеся, що ви спите достатньо. Синє світло від пристроїв та екранів може ускладнити засинання, тому зменште вплив синього світла від телефона чи комп'ютера перед сном.

Спробуйте заняття з релаксації. Вивчіть програми для розслаблення або оздоровлення, які можуть включати медитацію, м'язову релаксацію або дихальні вправи. Заплануйте регулярний час для цих та інших корисних занять, які вам подобаються, наприклад, ведення щоденника.

Визначте цілі та пріоритети. Вирішіть, що потрібно зробити зараз, а що може зачекати. Навчіться говорити "ні" новим завданням, якщо ви починаєте відчувати, що берете на себе занадто багато. Намагайтеся пам'ятати про те, чого ви досягли наприкінці дня, а не про те, чого ви не змогли зробити.

Практикуйте подяку. Нагадуйте собі щодня про конкретні речі, за які ви вдячні. Запишіть їх увечері або прокрутіть у голові.

Зосередьтеся на позитиві. Виявіть та киньте виклик своїм негативним і марним думкам.

Залишайтеся на зв'язку. Зверніться до своїх друзів або членів сім'ї, які можуть надати емоційну підтримку та практичну допомогу.
Коли звернутися по професійну допомогу
Зверніться по професійну допомогу, якщо ви відчуваєте серйозні або тривожні симптоми, які тривають 2 тижні або більше, такі як:

проблеми зі сном;

порушення апетиту, що призводить до небажаних змін маси тіла;

труднощі з концентрацією уваги;

втрата інтересу до речей, які вам зазвичай приносять задоволення;

нездатність виконувати звичайні повсякденні функції та обов'язки;

постійне відчуття втоми та втрати енергії;

думки про смерть чи самогубство.

Не чекайте, поки ваші симптоми стануть непереборними, поговоріть про свої побоювання з лікарем, який за необхідності може скерувати вас до фахівця в сфері психічного здоров'я.

Нагадаємо, Всеукраїнська програма ментального здоров'я "Ти як?" покликана надати всім українцям психологічну допомогу та навчити навичок самодопомоги. Її мета - довести, що звертатися по таку допомогу - не слабкість, не забаганка й не соромно, а відповідально.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дбаймо про психічне здоров’я: кілька порад, як його підтримати | Центр громадського здоров’я

# data[].attributes.attachment_link.description
Щороку 10 жовтня ми святкуємо Всесвітній день психічного здоров‘я. Тема 2023 року, встановлена Всесвітнім фондом психічного здоров‘я, – ”Психічне здоров’я – універсальне право людини”.

# data[].attributes.headline
Червоних Хрест України про психологічне здоров'я

# data[].attributes.subject
Червоних Хрест України про психологічне здоров'я

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Товариство Червоного Хреста України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Говорячи про здоров'я, ми часто маємо на увазі тільки фізичне здоров'я людини, не враховуючи психічне благополуччя людини, яке є невід'ємною його частиною. У Статуті ВООЗ говориться:

" Здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних дефектів".

Психічне здоров'я включає в себе не тільки відсутність психічних розладів, а цілий комплекс, який включає в себе такий стан особистості, при якому вона здатна розвивати та реалізувати свої здібності, може переживати та використовувати ефективні стратегії подолання повсякденних життєвих стресів, реалізовувати свій професійний потенціал та сприяти розвитку у своїй громаді.

Зв'язок психічного та фізичного здоров'я людини

Психічне здоров'я має важливе значення для особистого благополуччя, підтримки здорових сімейних відносин і здатності людини робити внесок в життя суспільства. Фізичне здоров'я неможливе без психічного здоров'я, адже вони багато чим пов ' язані. Наші емоції та відчуття мають вплив на фізичне самопочуття та навпаки. Тому, наприклад, потрібно приділяти особливу увагу проблемам психічного здоров'я людей з хронічними фізичними захворюваннями, здоров'ю людей, що страждають на психічні захворювання, надаючи їм підтримку та професійну допомогу, коли це необхідно.

Фактори що негативно впливають на психічне здоров'я: тривалі негативні стресові ситуації, невміння підтримувати адекватні відносини з оточуючими, конфлікти, недостатній відпочинок, малорухомий спосіб життя, зовнішні подразники (шум, фізичні перепони та ін.), фінансова нестабільність, невпевненість у завтрашньому дні, емоційне "вигорання", інформаційне перевантаження та інше.

Психічне здоров'я це основа благополуччя і добробуту кожної людини, бо воно впливає на всі без винятку сфери життя особистості. З іншого боку, благополуччя і добробут кожного є основою ефективного економічного та соціального функціонування суспільства і піклуватися про нього є життєвою необхідністю для кожної громади світу. Загалом, здоров'я всього населення країни залежить від рівня благополуччя кожної людини. Ознайомитися детально з Політикою у сфері психічного здоров'я та психосоціальних потреб.

В своїй діяльності Товариство Червоного Хреста України приділяє особливу увагу піклуванню про психічне здоров'я осіб, сімей та спільнот, зокрема через проведення заходів з психосоціальної підтримки населення, співробітників та волонтерів. Діяльність ТЧХУ здійснюється у відповідності до Політики в сфері психічного здоров'я та психосоціальної підтримки, а також методичних матеріалів Центру з ПСП Міжнародної Федерації Товариств Червоного Хреста та Червоного Півмісяця.

Така діяльність здійснюється Товариством вже 8 років. Від початку ескалації збройного конфлікту з 24 лютого 2022 року Товариство Червоного Хреста України збільшило діяльність з надання психосоціальної підтримки в областях України, оскільки така діяльність є вкрай необхідною в умовах, які склались. Заходи з психосоціальної підтримки включають в себе групи підтримки, заняття з елементами творчості, , сімейні заходи, заняття для покращення благополуччя дітей та інші. Наразі така діяльність здійснюється в 22 областях України та Києві.

Окрім цього, Товариство Червоного Хреста також дбає про необхідну і важливу підтримку свої співробітників та волонтерів проводячи навчальні тренінги для волонтерів та співробітників, групи підтримки, а також неформальні заходи з метою підтримки.

Пам`ятайте, що всі люди потребують підтримки. Ви не самотні! Поруч є завжди люди, які зрозуміють і допоможуть. Коли ви відчуваєте, що вам важко справитись самостійно звертатися за допомогою до фахівців! За психологічною підтримкою ви можете звернутись на гарячу лінію ТЧХУ 0 800 332 656.

Бережіть власне психічне здоров`я та своїх близьких!

# data[].attributes.attachment_link.title
Що таке психічне здоров'я? - Товариство Червоного Хреста України

# data[].attributes.attachment_link.description
Говорячи про здоров'я, ми часто маємо на увазі тільки фізичне здоров'я людини, не враховуючи психічне благополуччя людини, яке є невід'ємною його частиною. У Статуті ВООЗ говориться: " Здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних дефектів".

# data[].attributes.headline
Оsvita.ua про психічне здоров'я

# data[].attributes.subject
Оsvita.ua про психічне здоров'я

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Психічне здоров'я в системі психологічних та медичних знань. Психічне здоров'я дітей та особливості його порушень

Існує значне розходження і відносно визначення основних дефініцій "здоров'я". У літературі, як зарубіжній, так і вітчизняній, підкреслюється необхідність розглядати здоров'я не тільки як категорію медичну, але й соціально-психологічну і філософську[19;20].

Такий підхід, на нашу думку, має сенс, оскільки людина - істота не стільки біологічна, скільки соціальна. Прояви її здоров'я або нездоров'я пов'язані не тільки з нормальним функціонуванням організму, а й обумовлені її психосоціальним благополуччям, ефективною соціально-психологічною адаптацією, власною реалізацією в оточуючому світі. Тому, на наш погляд, категорія "здоров'я індивіда" може і повинна розглядатися у контексті постановки і вирішення цілого ряду питань, що стосуються психологічних характеристик особистості, зокрема проблеми її психічного здоров'я.

Тенденція визначення здоров'я з урахування соціально-психологічних аспектів життєдіяльності та існування людини простежується у чисельних наукових працях. Багато науковців намагалися дати визначення поняттю "здоров'я", серед них можна виділити Ю. П. Лісіцина, І. І. Брахмана, Є. Н Кудрявцева, Г. П. Апанасенко, Д. Д. Венедиктова, Т. Є. Бойченко. Вихід за межі визначення здоров'я як медичної категорії може бути пов'язаний з недостатністю спроб підвищити рівень здоров'я особи через акцент на формування лише фізичного і соматичного здоров'я. Співвідношення і оцінки означених понять - фізичного, соматичного, психічного, психологічного здоров'я, обговорювались у численних наукових працях [13].

Беручи до уваги, що психічне здоров'я є одним із основних компонентів здоров'я особистості, розпочнемо його розгляд з проведення загального аналізу поняття "здоров'я" та інших понять, які з ним пов'язані. На сучасному етапі розвитку вчення про здоров'я предметом дискусії науковців є ряд проблематичних понять, зокрема таких, як сутність здоров'я, рівень здоров'я, його якісні й кількісні характеристики та інші.

Здоров'я людини визначається комплексом біологічних (спадкових і набутих) та соціальних факторів. Останні мають настільки важливе значення в підтримці стану здоров'я, що у преамбулі статуту Всесвітньої організації охорони здоров'я (ВООЗ) записано, що здоров'я - це стан повного фізичного, духовного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад [7;3-8. ].

Таке ж саме визначення подається у психологічному словнику під редакцією Б. Г. Мєщєрякова та В. П. Зінченка (автори посилаються на статут ВООЗ). Крім цього, у словнику вказується, що у широкому розумінні під поняттям "здоров'я" дослідники розуміють можливість організму людини адаптуватися до нових умов з мінімальними затратами ресурсів і часу [6;173]. Як бачимо у визначенні, яке подано, у статуті ВООЗ відсутнє поняття "душевне благополуччя". Можливо, це упущення випадкове, або ж автори статуту ототожнюють "душевне благополуччя" з "духовним благополуччям", що, у певній мірі, є помилковим. Для підтвердження такої думки продовжимо далі розгляд поняття "здоров'я". У колективній праці під редакцією Г. С. Нікіфорова окремо виділяються фізичне, психічне та соціальне здоров'я. Ці поняття виносяться в назву розділу (розділ II) [26;67].

Однак сама структура розділу, яку розробляли Г. С. Нікіфоров та В. О. Ананьєв, має дещо хаотичний характер, оскільки в заголовках підрозділів, крім поняття "психічне здоров'я" (індивідуально-типологічні аспекти), з'являються ще поняття "гармонія особистості" і "душевне здоров'я" та ін.

На нашу думку, запропонована дослідниками структура розділу закладає підстави для виникнення поняттєвої плутанини:

По-перше, ними порушене правило розподілу поняття і, як наслідок цього, розділ не має чіткого поділу на окремі логічно співпідпорядковані частини.

По-друге, заголовок розділу не відображає зміст тексту (він набагато ширший і включає лишню смислову інформацію).

По-третє, через назви підрозділів складається враження, що автори, крім поняття "психічне здоров'я", пропонують виділяти окремо ще такі поняття, як "душевне здоров'я" та "гармонія особистості". При цьому не зрозуміло, чи слід їх ототожнювати.

Отже, вивчення названої роботи не дає нам чіткої уяви про види чи компоненти здоров'я особистості. Тож варто розглянути думки інших фахівців з цього приводу. Дослідник проблем психології управління О. А. Урбанович при розгляді питань, пов'язаних зі здоров'ям керівника, веде мову про три види здоров'я: фізичне, психічне та духовне [34;352].

При цьому автор робить висновок, що психічне здоров'я людини характеризується її можливостями адаптації, соціалізації та індивідуалізації. Далі вказує на те, що духовне здоров'я виявляється у зв'язках людини з усім світом і виражається у релігійних почуттях, почутті краси і світової гармонії, почутті захоплення і благоговінні перед життям. На нашу думку, запропонована характеристика духовного здоров'я у повній мірі може відображати і психічне здоров'я. Адже душевне благополуччя також неможливе без відчуття гармонії, захоплення і благоговіння перед життям. Зважаючи на сказане, можна припустити, що духовне здоров'я швидше є складовою частиною психічного здоров'я, а не окремою від нього складовою здоров'я загалом. Р. 3. Поташнюк розрізняє такі компоненти здоров'я, як соматичне, фізичне, моральне та психічне [23].

Під соматичним здоров'ям він розуміє поточний стан органів і систем організму людини, основу якого складає біологічна програма індивідуального розвитку, зумовлена основними потребами, які домінують на різних етапах онтогенетичного розвитку. Ці потреби, по-перше, є пусковим механізмом розвитку людини, по-друге, вони забезпечують індивідуалізацію цього процесу. Фізичне здоров'я автор розуміє як рівень росту і розвитку органів та систем організму, основу якого становлять морфологічні й функційні резерви, що забезпечують адаптаційні реакції до зміни умов навколишнього середовища. Однак нас більш цікавить думка дослідника щодо визначення сутності таких понять, як "моральне здоров'я" та "психічне здоров'я", а точніше те, яким чином він їх розрізняє.

Виявляється, що моральне здоров'я, Р. 3. Поташнюк розглядає як комплекс характеристик мотиваційної і потрібнісно-інформаційної сфери життєдіяльності, основу якого визначає система цінностей, настанов і мотивів поведінки індивіда в суспільстві. Він вважає, що моральним здоров'ям є висока духовність людини, яка пов'язана з загальнолюдськими цінностями - добром, любов'ю і красою. Щодо психічного здоров'я, то під цим поняттям автор розуміє стан психічної сфери, основу якого становлять стан загального душевного комфорту, що забезпечує адекватну психоемоційну і поведінкову реакцію. Такий стан зумовлюється як біологічними, так і соціальними потребами, а також можливостями їх задоволення.

За визначенням М. Є. Бачерикова, В. П. Петленка і Є. А. Щербини, "психічне здоров'я - це такий відносно стійкий стан організму і особистості, який дає змогу людині усвідомлено, враховуючи свої фізичні й психічні можливості, а також навколишні природні і соціальні умови, здійснювати й забезпечувати свої індивідуальні й суспільні (колективні) біологічні та соціальні потреби на основі нормального функціонування психофізичних систем, здорових психосоматичних і соматопсихічних відносин в організмі" [3;35-36]. Так, за В. П. Бєловим, А. В. Шмаковим, психічне здоров'я визначається, як єдина і повноцінна життєдіяльність людини, з притаманною їй видовими та індивідуальними біологічними, психологічними і соціальними функціями. [4;60-67].

А. В. Петровский, М. П. М. П. Ярошевський дають наступне визначення: "Психическое здоровье - состояние душевного благополучия, характеризующееся отсутствием болезненных психических проявлений и обеспечивающее адекватную условиям окружающей действительности регуляцию поведения, деятельности. " [27;301]. В. Я. Семке визначає психічне здоров'я як стан динамічної рівноваги індивіда з оточуючим природним і суспільним середовищем, коли усі закладені в його біологічній і соціальній суті життєві здібності, проявляються найбільш повно, а всі підсистеми організму функціонують з максимальною інтенсивністю. [32;. 5-7].

Б. Д. Петраков і Л. Б. Петракова, вказуючи на складність і багатоаспектність визначення психічного здоров'я, на підставі аналізу значного числа таких досліджень роблять висновок, що психічне здоров'я - це динамічний процес психічної діяльності, якому властиві детермінованість психічних явищ, гармонійний взаємозв'язок між відображенням обставин дійсності і ставленням індивіда до неї, адекватність реакцій на оточуючі соціальні, біологічні, психічні і фізичні умови, дякуючи здатності людини самоконтролю вати поведінку, планувати і здійснювати свій життєвий шлях у мікро- і макросоціальному середовищі. [21].

За А. Ребером, термін "психічне здоров'я" часто використовується саме для характеристики тієї людини, яка функціонує на високому рівні поведінкового й емоційного регулювання, а не просто тієї, яка не є психічно хворою" [28;141]. Андрос М. Є. під поняттям психічного здоров'я особистості розуміє таке функціонування психіки індивіда, яке забезпечує йому гармонійну взаємодію з навколишнім світом. [2;. 64]. У дослідженнях I. Blumberg встановлюється, що психічне здоров'я - це не тільки відсутність психічних хвороб, а сума обставин, які знаходяться у рівновазі [42;229-239].
Література

1. Амосов Н. И. Страна детства. - Москва: Знание, 1991. - 288с.

2. Андрос М. Є. Психічне здоров'я особистості: психологічне консультування керівників шкіл // Освіта і управління. - Том 2. - 1998. - Число 2. - С. 64.

3. Бачерников Н. Е., Петленко В. П., Щербина Е. А. Философские вопросы психиатрии. - К., 1985. - С. 35-36.

4. Белов В. П. Шмаков А. В. Реабилитация больных как целостная система // Вестник АМН СССР. - 1987. - 34. - С. 60-67].

5. Бланков А. С. Социальная дезадаптация нарушения поведения у детей и подростков: Материалы Российской научно-практической конференции. - М., 1996. - С. 15-21.

6. Большой психологический словарь / Сост. И общ. Ред. В. Мерещяков, В. Зинченко. - Спб.: Прайм-ЕВРОЗНАК, 2003. - 672 с. ].

7. Всемирная декларация по здравоохранению ВОЗ. Копенгаген, 1998; Загальна декларація прав людини. - К., 1998. - С. 3-8.

8. Волошин В. П. Подкорытов В. С. Современное состояние и перспективы научных исследований по детской психоневрологии в Украине // Журнал психиатрии и медицинской психологии. - 1998. - №1 (4). - с. 11-14.

9. Дербенев Д. П. Состояние психического здоровья городских подростков с неделинквентным и деликвентным поведением. // Журн. Неврологии и психиатрии им. Корсакова. - 1997. - №8. - С. 48-52.

10. Дмитриева Т. Н. Формирование алкогольной зависимости у подростков с личностью аффективно-возбудимого типа // Журн. Неврологии и психиатрии им. Корсакова. - 1998. - 33. - С. 11-14.

11. Жузжаков О. Т. Катков А. Л. Развитие общества, ментальное здоровье и реформа здравоохранения. - Алматы, 1996. - 193с.

12. Иовчук Н. М., Батыгина Г. З. Распространенность и клинические проявления депрессии в школьной подростковой популяции // Журн. Неврологии и психиатрии. - 1998. - №9. - С. 34].

13. Катков Л. Теория и практика формирования психического здоровья населения. Кастанай, 1998.. - 267с.

14. Кочерга О., Васильєв О. Психічне здоров'я молодшого школяра. // Психолог на батьківських зборах / Упоряд. О. Главник. - К.: Редакції загальнопедагогічних газет, 2003. - 112с. - С. 20.

15. Крижанівська Л. О. Психічні розлади непсихотичного рівня у ліквідаторів наслідків Чорнобильської катастрофи (клініка, діагностика, лікування). Автореферат дис... д-ра мед. наук: 14.01. 16. - Київ, 1998. - 40с. - С. 37].

16. Крузе В. Психосоматичні розлади в дитячому віці // Практична психологія та соціальна робота. - 1999. - №2. - С. 27.

17. Личко А. Е. Подростковая психиатрия. - Ленинград: Медицина, 1985. - 416с.

18. Максименко С. Д. Психічне здоров'я дітей // Психолог. - січень1 (1) 2002. - С. 4.

19. Няголова М. Принцип единства сознания и деятельности С. Л. Рубинштейна в контексте европейской гуманистики // Психолог. журнал. - 1999. - т. 20, №5. - С. 20-26.

20. Педагогическая психология: Учебное пособие /В. Казанская. - СПб.: Питер, 2003. - 366с. - С. 186-188.

21. Петраков Б. Д., Петракова Л. Б. Психическое здоровье народов мира в ХХ веке // Медицина и здравоохранение. Серия: социальная гигиена и организация здравоохранения. - М., 1984. - 69с.

22. Потапчук Є. М. Теорія та практика збереження психічного здоров'я військовослужбовців: Монографія. - Хмельницький: Видавництво Національної академії ДПСУ, 2004. - 323с. - С. 4.

23. Поташнюк Р. З. Психогігієна: Навч. посібн. / Волин. держ. ун-т ім.. Л. Українки. - Луцьк: Надстря, 2000. - 62с. ].

24. Практическая психология образования / под ред. И. В. Дубровиной: Учебник для студентов высших и средних специальных заведений. - М.: ТЦ "Сфера". - 2000. - С. 34.

25. Проселкова М. Е. Особенности психического здоровья детей-сирот (возрастной и педагогический аспекты): Автореф. дис... канд. мед. наук. - Москва, 1996. - 24с. - с. 20.

26. Психология здоровья: Учебник для вузов / Под ред. Г. С. Никифорова. - Спб.: Питер, 2003. - 305с].

27. Психология: Словарь / Под общ. ред. А. В Петровского, М. Г. Ярошевского. - 2-е изд. - М.: Политиздат. 1990. - С. 301.

28. Ребер А. Большой толковый психологический словарь. - М.: Вече-Аст., 2000. - Т. 1. - С. 141.

29. Ротенберг В. С. Бондаренко С. Н. Мозг. Обучение. Здоровье: Книга для учителей. - М., Просвещение, 1989. - 329с.

30. Рогов Е. И. Настольная книга практического психолога в образовании. - Москва: ВЛАДОС, 1996. - 529с.

31. Северный А. А. Иовчук Н. М. Социальная дезадаптация поведения у детей и подростков: Материалы Российской научно-практической конференции. - 1996. - С. 15-21.

32. Семке В. Я. Психическое здоровье и общество // Сибирский вестник психиатрии и наркологии. - 1996. - №1. - С. 5-7].

33. Технологія моніторингу психічного здоров'я школярів / О. А. Бесєдіна, Г. М. Даниленко, Н. М. Колотій та ін //Метод. рек. - Харків, 1998. - 22с.

34. Урбанович А. А. Психология управления: Учебное пособие. - Мн.: Харвест, 2001. - 640с.

35. Фресс П., Пиаже Ж. Экспериментальная психология / Под ред. А. Н. Леонтьева. - М.: Прогресс, 1975. - 283с. - С. 241.

36. Холл К. С. Собрание статей по педологии и педагогике/ Под ред. Н. Д. Виноградова. - М., 1912. - С. 83.

37. Хрестоматия. Дети с нарушениями развития. Учебное пособие для студентов и слушателей спецфакультетов. / Составитель В. Астапов. - Москва: Международная педагогическая академия, 1995. - 264с.

38. Чуркин А. Психическое здоровье населения России // Врач. - 1995. - №6. - С. 22.

39. Школа и психическое здоровье учащихся / Под ред. С. И. Громбаха. - М., медицина, 1988. - 272с. - С. 29.

40. Щепин О. П. Современные тенденции состояния здоровья подрастающего поколения страны. // Вопросы охраны материнства и детства. - 1990. - Т. 35. - №2. - С. 3-7.

41. Angermayer M. C. (ed). From Social Class to Social Stress. Berlin Springer. 1987; 314.

42. Blumberg I. Mental "health" and mental "illness" // Hosp Commun. Psychiatry. - 1997. - Vol. 130, № 3. - P. 229-239.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
психічне здоров'я

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
проблеми збереження

# data[].attributes.attachment_link.title
Психічне здоров'я особистості: проблеми збереження. Реферат

# data[].attributes.attachment_link.description
Психічне здоров'я в системі психологічних та медичних знань. Психічне здоров'я дітей та особливості його порушень

# data[].attributes.headline
Адаптація молодших школярів до навчання в умовах воєнного часу

# data[].attributes.subject
Адаптація молодших школярів до навчання в умовах воєнного часу

# data[].attributes.headline
Стрес як ресурс

# data[].attributes.subject
Стрес як ресурс

# data[].attributes.headline
Види і типи спілкування

# data[].attributes.subject
Види і типи спілкування

# data[].attributes.headline
Діти і війна

# data[].attributes.subject
Діти і війна

# data[].attributes.headline
Емоційне налаштування на урок

# data[].attributes.subject
Емоційне налаштування на урок