# data[].attributes.body
Mitkä uudet kirjallisuuden genret tai trendit voisivat olla hyödyksi opetuksessa ja millä tavoin niitä voisi käyttää?

# data[].attributes.body
Mitkä uudet kirjallisuuden genret tai trendit voisivat olla hyödyksi opetuksessa ja millä tavoin niitä voisi käyttää?

# data[].attributes.body
Mitkä uudet kirjallisuuden genret tai trendit voisivat olla hyödyksi opetuksessa ja millä tavoin niitä voisi käyttää?

# data[].attributes.body
Tutustu johonkin sinulle entuudestaan outoon tai vieraaseen lajityyppiin ja pohdi, mitä annettavaa sillä voisi olla paitsi pedagogisesti, myös lukuinnon herättämisen kannalta.

# data[].attributes.body
Säeromaani herätti kiinnostuksen. Koska selkoversiot ovat innostaneet monia heikohkoja lukijoita, mietin, voisiko säeromaani olla jonkinlainen välimuoto selkoromaanin ja "tavallisen" romaanin välillä.

# data[].attributes.body
Minä innostuin luennon myötä kovasti uusista genreistä! Aionkin esitellä niitä etenkin 8.-luokkalaisilleni ja tutustuttaa heidät niihin. Myös säeromaaneista innostuin! Niitä voisi käyttää selkokirjojen tavoin heikommille lukijoille tai niin, että kaikki lukisivat säeromaanin ja tekisimme jotain luovaa siitä. Ehdotinkin jo koulumme lukuklubilaisille säeromaanin lukemista seuraavaksi yhteiseksi kirjaksi.

# data[].attributes.body
Tutustuin pikakierroksella useampiin sellaisiin SÄEROMAANEIHIN, joita oli J.S. Meresmaan listassa ja joita löysin käyttämästäni Bookbeat-sovelluksesta.

Kirsti Kurosen Paha puuska ja Merikki olivat referatiivisen lukuhetken kohteena. Ainakin säeromaanius yhdistyisi proosarunolinjaan joillain kirjallisuuskursseilla, jos ehtisi (tai malttaisi) ohittaa peruslyriikan oppeja...

Sarah Crossan Kuunnousua ja Hanna van der Steenin Punapipoista poikaakin lyhyesti katsastin.

Ne vaikuttavat aika intensiivisiltä ja nopeilta, mutta ainakin itselleni vaativat näkemistä - kirjasovelluksessa monia ei ole edes kuunneltavina, vain luettavina. Nopeus lienee some- ja tiktok-sukupolvelle vahva suositus, jos lukeminen vie liikaa aikaa? => Mietin, millä kurssilla voisi valita nämä genret, jos ei ÄI08:lla malta? Tai se toinen luettava "pakkoteos" voisi olla jokin säeromaani tai ÄI01:ssä toki uusia genrejä ja lyhyttä muotoa kannattaisi hyödyntää.

Ulkopuolisuutta, ystävyyttä, surua ja erilaisuuden kokemusta on paljon tarjolla.

Samalla eksyin toki muihinkin itselle tuntemattomiin genreihin ja kirjailijoihin: kuuntelin Dess Terentjevan Ihana-kirjasta Ylen Lukupiiri Tulusto & Kylmälä podcastia. Vilkuilin steampunk-genreä M. Hain Kerjäläisprinsessan kautta - samalla toki Finlandia-palkittua kauhugenren Sarvijumalaa...

Koska joululomalla itse eksyin eskapististen ja stereotyyppisten jouluelokuvien viidakkoon, niin saattaisin ymmärtää COZY & FEELGOOD- ja GOTTAGE-maailmoja. En ehtinyt nyt, kun ei ollut suoraan dioissa mainittu kirjailijoita - ehkäpä olen niitä tai vastaavia kuunnellutkin sijaistoimintana kirjoitelmien arvioinnin kera...

# data[].attributes.body
En ole ollut fantasian tai kauhun ystävä, mutta päätin vihdoin lukea Magdalena Hain Sarvijumalan. Kirja yllätti sen verran positiivisesti, että aiomme koulumme äikkäpöydässä lisätä kirjan hankittavien teosten listalle. Kolmella kirjalla pääsisimme alkuun. Genret sekoittuvat tässäkin teoksessa, joten se sopisi hyvin osoittamaan sitä, etteivät kirjat ole luokiteltavissa vain yhteen genreen kuuluviksi.

Luin myös muutaman maaseudulle sijoittuvan feelgood/cozy-romaanin, mutta totesin niiden maailman olevan kahdeksasluokkalaisille ehkä turhankin aikuismaisia. Jotenkin tuli tunne hyvin tätimäisestä viihteestä.

Erittäin hyväksi havaittu Titta Kemppaisen Rekkoja ja rankkareita (selkokirja) osui ja upposi yhteen kahdeksasluokkalaiseen lukemisen vastustajaan niin loistavasti, että kirjaa voin suositella lämpimästi. Tarinassa on useita teemoja, ja teksti on ilmeisesti kirjoitettu suoraan selkokirjaksi. Oppilasta lainaten: "Tässä oli kaikki ihan kuin mun elämässä. Onko lisää yhtä hyviä kirjoja?"

Näissä lukukokemuksissa nousi erittäin vahvasti esille se, kuinka tärkeää samastuttavuus on nuorelle lukijalle. Kun ope lukee paljon ja tuntee nuorensa hyvin, pystyy todella suosittelemaan oppilaille täsmäteoksia.

Lisäksi tähän liittyen kehun jälleen kerran, kuinka paljon urheilijaelämäkerrat tarjoavat nuorille urheilijoille vinkkejä vastoinkäymisten kohtaamiseen.

# data[].attributes.body
Luin elämäni ensimmäiset steampunk-romaanit: Meresmaan lapsille suunnatun ja isommille suunnatut kaksi novellikokoelmaa suomalaisilta kirjoittajilta. Jos fantasia, historia ja teknologia kiinnostavat, tämä voisi olla sopivaa luettavaa. Lapsille suunnattu sopisi mielestäni 7. luokkalaisille, oli nopealukuinen, isotekstinen. Kaksi muuta novellikokoelmaa edistyneemmälle lukijalle sopivaa luettavaa.

Hyvä mennä kokeilemaan itselle vierasta lajia, osaapa suositella jollekin oppilaalle tulevaisuudessa.

Päivi Hopia, Waltterin koulu

# data[].attributes.body
Uusia genrejä voisin hyödyntää siten, että vaihtaisin oppilaiden tekemien opetustuokioiden aiheiksi YA-kirjat, cottagecore ja romantasia jne. Nyt olemme aikaisemmin aina tehneet ne perinteisistä genreistä, kuten fantasiasta, rakkauskirjallisuudesta ja vaikka rikoskirjallisuudesta.

# data[].attributes.body
Olen tutustunut säeromaaneihin (Kirsti Kuronen, Merikki ja Hanna van der Steen, Punapipoinen poika). Uskoisin, että joidenkin opiskelijoiden olisi helpompi tarttua säeromaaniin kuin perinteiseen romaaniin ilmavan taiton ansiosta. Teksti ikään kuin huijaa lukemaan; "riittää, kun luet näin vähän". Jos tarina on nuoresta kiinnostava, se vienee mennessään, ja lukemista tapahtuu! Opiskelijalle, joka tarvitsee selkokielistä tekstiä, osa säeromaaneista on varmasti haastavia. Tärkein oppi minulle olikin juuri se, että säeromaani ei ole "puoliksi selkokieltä". Tulen lisäämään säeromaaneja kirjalistoille, joista opiskelijat valitsevat luettavaa. Tärkeää olisi opettajana itse tuntea säeromaaneja ja opiskelijoitakin sen verran hyvin, että osaisi vinkata sopivista kirjoista yksilöllisesti.

Päivi Worku/ Suomen Diakoniaopisto