# data[].attributes.headline
Latvijas ārlietu ministra Zigfrīda Meierovica 1919. gada 25. novembra nota Vācijas Ārlietu ministram H.Milleram par kara pieteikumu Vācijai.

# data[].attributes.subject
Latvijas ārlietu ministra Zigfrīda Meierovica 1919. gada 25. novembra nota Vācijas Ārlietu ministram H.Milleram par kara pieteikumu Vācijai.

# data[].attributes.body
Pirms 100 gadiem Latvija pieteica karu Vācijai, pārtraucot diplomātiskās attiecības un pilnvarojot Igauniju parūpēties par Latvijas pilsoņiem Vācijā.

# data[].attributes.body
Latvijas ārlietu ministrs Zigfrīds Anna Meierovics lūdza savam kolēģim Vācijā Hermanim Milleram apstiprināt, vai Berlīne tiešām uzņemas rūpes par Bermonta armijas paliekām. Pēc apstiprinošas atbildes saņemšanas Vācijai nosūtīja kara pieteikuma notu.

# data[].attributes.body
Latvijas kara pieteikums Vācijai bija pārsteidzīgs un nevajadzīgs solis, kas izraisīja vienīgi sarežģījumus. Taču tas atspoguļoja abu valstu attiecību attīstības gaitu un raksturu 1919.gadā. Februārī iesākušās nesaskaņas pakāpeniski padziļinājās un noveda pie arvien jaunām domstarpībām un konfliktiem.

# data[].attributes.body
Kara pieteikuma iemesls bija Vācijas lēmums 18. novembrī ņemt savā aizsardzībā bijušās Pāvela Bermonta armijas vācu un krievu daļas, kuras turpināja pretoties Latvijas armijai.

# data[].attributes.body
Šis ir unikāls gadījums mūsu valsts vēsturē, kad Latvija kādam pieteikusi karu. Pēc 3.jūlija pamiera noslēgšanas vācu valdība ir rīkojusies naidīgi pret Latviju un viņas valdību ļoti daudzos gadījumos, no kuriem paši raksturīgākie ir sekojošie:

# data[].attributes.body
Tādas rīcības iemesls bija Vācijas lēmums 18. novembrī ņemt savā aizsardzībā bijušās Pāvela Bermonta armijas vācu un krievu daļas, par kuru komandieri pēc Bermonta atkāpšanās no amata kļuva Vācijas 6. rezerves korpusa komandieris, ģenerālis Magnuss fon Eberhards.

# data[].attributes.body
Viņa uzdevums pirmkārt bija organizēt bermontiešu evakuāciju.Neskatoties uz saviem daudzkārtējiem apsolījumiem evakuēt Kurzemi un uz maršala Foša 1919.gada 29.septembra notu, vācu valdība, nebūt nedomādama par sava karaspēka izvākšanu, viņu arvien vēl pastiprināja un apgādāja ar ieročiem un kara materiālu;

# data[].attributes.body
Pēc sakāves pie Rīgas un Liepājas bermontieši gan sāka pamest Latviju, taču turpināja pretoties Latvijas armijai. Latvijas ārlietu ministrs Zigfrīds Anna Meierovics lūdza savam kolēģim Vācijā Hermanim Milleram apstiprināt, vai Berlīne tiešām uzņemas rūpes par Bermonta armijas paliekām.

# data[].attributes.body
Šis demoralizētais vācu karaspēks nav taupījis ne iedzīvotāju mantu, ne arī dzīvību: vācu zaldātu laupīšanas un varmācības Kurzemē bijušas tādas, ka visa civilizētā pasaule neko tamlīdzīgu nav redzējusi .Latvijas militāriestādes un kareivji tika apcietināti un atbruņoti.

# data[].attributes.headline
Vāciešu karavīru piekļuve Veimāras republikai.

# data[].attributes.subject
Vāciešu karavīru piekļuve Veimāras republikai.

# data[].attributes.body
1919. g. 25. novembrī, tā kā Rietumkrievijas brīvprātīgo armijas daļas (t. sk. Vācijas armijas 6. rezerves korpusa karavīri) juridiski bija Veimāras republikas pakļautībā, taču turpināja pretoties Latvijas karaspēkam, Latvija pieteica karu Vācijai.

# data[].attributes.headline
Vācu militāru iestāžu iejaukšanās Latvijas valsts lietas.

# data[].attributes.subject
Vācu militāru iestāžu iejaukšanās Latvijas valsts lietas.

# data[].attributes.body
Vācu atbildīgās militārās iestādes ir iejaukušās Latvijas valsts apsardzības lietās (kas ir Versaļas miera līguma 433.panta pārkāpums), jo viņas, piedraudot ar represijām, aizliedza izvest Kurzemē mobilizāciju (6.vācu rezerves korpusa š.g.1.oktobra pavēle, parakstīta no grāfa fon der Golca, ar nodomu pabalstīt Bermonta uzbrukumu un uzlabot lielinieku stāvokli.

# data[].attributes.body
Rīga nostādīja sevi dīvainā situācijā, jo citas valstis, pabeidzot Pirmo pasaules karu, jau 28. jūnijā bija parakstījušas Versaļas mieru ar Vāciju.

# data[].attributes.headline
Latvijas kara pieteikums bija diplomātiska kļūda.

# data[].attributes.subject
Latvijas kara pieteikums bija diplomātiska kļūda.

# data[].attributes.body
Mūsdienu vēsturnieku skatījumā Latvijas kara pieteikums bija diplomātiska kļūda, vēsturisks kuriozs, kas sagādāja sarežģījumus tikai pašai Latvijai, jo apgrūtināja ekonomiskos kontaktus.

# data[].attributes.body
Pēc vēsturnieka Ineša Feldmaņa domām, kara pieteikums vairāk izskatījās pēc valdības galvas Kārļa Ulmaņa mēģinājuma “likvidēt negatīvo auru”, kas bija izplatījusies tautā dēļ viņa sadarbības ar vāciešiem 1918. gada beigās un 1919. gada sākumā.

# data[].attributes.body
Karastāvoklis Latvijas–Vācijas starpā beidzās tikai 1920. gada 15. jūlijā. Neskatoties uz visiem pievestiem faktiem, Latvijas pagaidu valdība ir atturējusies no katras naidīgas rīcības pret Vāciju un visai pasaulei pierādījusi savus miermīlīgākos nodomus.