# data[].attributes.headline
Історія чаю.Заневська Анастасія 6-Є

# data[].attributes.subject
Історія чаю.Заневська Анастасія 6-Є

# data[].attributes.body
Чай є одним з найстаріших напоїв у світі і має довгу історію в Китай.Історія виникнення чаю пов'язана землями Імперії провінція

Хунань, на південному сході Китаю.Легенда говорить,що в 2737 році до н.е.імператор Шен Нун випадково відкрив чайний листок:він випадково впав у киплячу воду,забарвивши її і завдяки аромату привабливе.Він спробував це пиття і з великим задоволенням.Так почалося вирощування і вживання чаю.Згодом чай розповсюдився по всьому Китаю та став культурою і традицією країни.

Цікавий факт

Китай є найбільшим виробником та споживачем чаю у світі.У них є багато різних сортів чаю, включаючи зелений, червоний,чорний і білий чай.Крім того,китайська чайна церемонія є важливою традицією в китайській культурі.

# data[].attributes.headline
Плашкова Поліна 6 -ж . Досягнення Китаю 

# data[].attributes.subject
Плашкова Поліна 6 -ж . Досягнення Китаю 

# data[].attributes.body
Найбільш давнім періодом китайської цивілізації вважається епоха існування ранньої рабовласницької держави Шань, яка склалася на межі XV-XIV ст. до н. е. у долині ріки Хуанхе. У XII ст. до н. е. китайські племена з долини ріки Вей завоювали цю державу і дали їй особливу назву – Інь, а своєму царству – Чжоу. Воно існувало до VIII ст. до н. е. і роз’єдналося на п’ять незалежних князівств. Цей період розпаду першої централізованої держави Китаю тривав до III ст. до н. е.

За цей період китайці удосконалили примітивне ідеографічне письмо і перетворили його в ієрогліфічну каліграфію, а також склали місячний календар. Але особливого розвитку китайська культура досягла з часу перетворення Китаю в кінці III ст. до н. е. у єдину могутню імперію – с початку періоду династії Цинь, а потім династії Хань (остання існувала до 220 р. н. е.).

Протягом цього періоду Китай збагатив світову культуру такими важливими винаходами, як:

компас,

спідометр,

сейсмограф.

У Китаї також вперше з’явилися:

папір,

книгодрукування,

шрифт,

порох,

стремена,

гармати,

мореплавні пристрої (румпель, багатоярусні вітрила).

Пізніше було винайдено механічний годинник, пристосування для шовкоткацтва.

# data[].attributes.headline
(Юрова Ростислава 6-Є) •Винаходи Стародавнього Китаю

# data[].attributes.subject
(Юрова Ростислава 6-Є) •Винаходи Стародавнього Китаю

# data[].attributes.body
Друкарство

Виникнення паперу сприяло появі іншого великого винаходу стародавнього Китаю — друкарства. Найдавніший відомий зразок друку на дерев’яних дощках — це сутра (буддійський текст) на санскриті, надрукована на конопляному папері приблизно між 650 і 670 роками н.е. Однак першою друкованою книгою зі стандартним розміром вважається зроблена під час династії Тан (618–907) Алмазна сутра. Вона складається з сувоїв довжиною 5,18 м.

Згідно з дослідником традиційної культури Китаю Джозефом Нідемом, методи друку, які використовувалися в каліграфії Алмазної сутри, значно перевершують по досконалості і вишуканості мініатюрну сутру, надруковану раніше.

# data[].attributes.headline
Баранюк Дар'я 6-Ж Перший папір

# data[].attributes.subject
Баранюк Дар'я 6-Ж Перший папір

# data[].attributes.body
Коли давньому Китаї вже відомі були різноманітні матеріали для письма, такі як камінь, глина, бамбукові дощечки, виникла необхідність у більш зручному та доступному матеріалі. Історія пов'язана з винаходом паперу, який відбувся понад два тисячоліття тому.

Винайдений папір був результатом довгих та відданих експериментів китайських майстрів. Вони шукали матеріал, який би був легким, зручним для письма, а головне - доступним. В результаті своїх зусиль, вони натрапили на мульберри - дерево, що вирощувалося широко по всій країні.

Шляхом майстерної обробки волокон мульберрі, їх змочування, кип'ятіння та висушування, вони отримали тонкі, міцні аркуші паперу. Цей новий матеріал був надзвичайно популярним серед народу та учених, оскільки він значно полегшив процес запису та зберігання інформації.

Винахід паперу в стародавньому Китаї відкрив нову еру для розвитку письма, культури та науки. Він став фундаментом для створення книг, документів, та інших носіїв інформації, що дозволило значно розширити обмін знаннями та ідеями не лише в Китаї, але й у всьому світі.

# data[].attributes.headline
Досягнення Стародавнього Китаю. Порох. Кошова Анастасія 6-Є клас 

# data[].attributes.subject
Досягнення Стародавнього Китаю. Порох. Кошова Анастасія 6-Є клас 

# data[].attributes.body
Вважається, що порох був розроблений у Китаї в X столітті. Спочатку він використовувався як начинка в запальних снарядах, а пізніше були винайдені порохові снаряди вибухової дії. Порохову цівкову зброю, згідно з китайським літописом, вперше було застосовано в боях 1132 р. Це була довга бамбукова трубка, куди закладався порох і потім підпалювався. Цим «вогнеметом» ворогові наносилися сильні опіки.Століття по тому, у 1259 році, вперше було винайдено рушницю, яка стріляє кулями — товста бамбукова трубка, в яку поміщався заряд пороху і кулі. Ще пізніше на рубежі 13–14 століть у Піднебесній поширилися металеві гармати, що заряджаються кам’яними ядрами.

Крім військової справи, порох активно застосовували і в побуті. Так, порох вважався добрим дезінфікуючим засобом при лікуванні виразок і ран, під час епідемій, а також його використовували для труїння шкідливих комах. Проте, мабуть, найбільш «яскравим» винаходом, який з’явився завдяки створенню пороху, є феєрверки. У Піднебесній вони мали особливе значення. За стародавніми повір’ями, злі духи сильно бояться яскравого світла і гучного звуку. Тому здавна на Новий китайський рік існувала традиція у дворах палити багаття з бамбука, який шипів у вогні і лопався з тріском. А винахід порохових зарядів, безсумнівно, налякав «нечисту силу» вже не на жарт — адже за силою звуку і світла вони значно перевершували старий спосіб.

Пізніше китайські вмільці почали створювати різнокольорові феєрверки шляхом додавання в порох різних речовин. Сьогодні феєрверки стали незамінним атрибутом святкування Нового року практично у всіх країнах світу.

# data[].attributes.attachment_link.title
історія китай

# data[].attributes.headline
Монети з квадратним отвором у Стародавньому Китаї Довга Єва 6-ж

# data[].attributes.subject
Монети з квадратним отвором у Стародавньому Китаї Довга Єва 6-ж

# data[].attributes.body
У давні часи, під час правління династії Хань у Китаї, монети здобули особливе значення, що перейшло далеко за межі простого засобу обміну. Одним із найцікавіших і відомих видів були "квадратні отвори" у монетах, що мали квадратну виїмку посередині. Цей унікальний дизайн став предметом багатьох дискусій серед істориків та археологів.

Ці монети вражали своєю незвичайністю та витонченістю конструкції. Не лише їхнє призначення як засобу обміну було важливим, а й сам факт наявності квадратного отвору в середині надавав їм символічного значення. Деякі історики вважали, що ці монети символізували рівновагу між небом та землею, інші ж бачили в них відображення традиційних китайських концепцій щодо космосу та космічного порядку.

Завдяки своїй унікальності та глибокому символічному значенню, монети з квадратними отворами стали не лише економічним атрибутом того періоду, але й важливим культурним спадком, який передавався через покоління. Їхній вплив на китайське суспільство та культуру залишається помітним навіть у сучасний час, підкреслюючи важливість і символічний зміст традиційних артефактів у формуванні ідентичності та спадщини нації.

# data[].attributes.headline
Присяжнюк Маша 6-Є клас. Велика Китайська стіна

# data[].attributes.subject
Присяжнюк Маша 6-Є клас. Велика Китайська стіна

# data[].attributes.body
Цікаві факти. 1.«Стіна завдовжки 10 000 лі», як називають її самі китайці, простягається Північним Китаєм уздовж гірського хребта Іньшань, піднімаючись високо в гори та спускаючись у глибокі ущелини. «Технічні характеристики» найдовшої у світі споруди вражають. Протяжність основної стіни — 8 851 км. Однак, якщо врахувати всі її відгалуження, а також той факт, що на деяких ділянках паралельно збудовано до 5 мурів, то ця і без того неймовірна цифра зростає до 21 196 км. Ширина її задумувалася такою, щоб там могли спокійно розминутися два кінні візки, тобто від 5 і аж до 9 метрів у найширшому місці. Середня висота – 6–8 метрів, у найвищій точці вона сягає 10 м, а найнижчій – 2 м, хоча остання цифра умовна, адже місцями мур переходить у руїни. По всьому периметру стіни розміщено до 25 000 сторожових веж. 2. Деякі історики стверджують, що перші стіни з’явилися у цій місцевості ще у VII ст. до н.е., більшість вчених сходяться на думці, що їх було закладено у III ст. до н.е. у період Чжаньґо,  тобто «країн, що воюють»  (475–221 рр. до н.е.). У той час кочовики полюбляли нападати з-за гір на розвинені торгові центри роздрібнених китайських царств і грабувати їх. Тому держави Цінь, Вей, Янь і Чжао почали зводити відокремлені ділянки стіни. Будували їх переважно з глини, тому застати наші часи їм, звісно, не вдалося.

Однак коли заходить мова про те, хто і для чого наказав побудувати Велику китайську стіну, то найчастіше «батьком» цього дива світу називають імператора Цінь Шихуанді (259–210 рр. до н.е.). Саме за його правління відокремлені царства об’єднуються у велику імперію, яка конче потребує надійного захисту від кочовиків. Імператор наказує звести уздовж північних кордонів надійний оборонний мур. За його основу було взято уже наявні ділянки стіни, які  укріпили, добудували й подовжили. Одночасно у нелюдських умовах на будівництві, яке тривало 10 років, гарували сотні тисяч працівників, зокрема раби, засуджені, солдати та селяни. Легенда.

Існує легенда про те, як імператору Цінь Шихуанді спало на думку збудувати Велику китайську стіну. Буцімто коли він спав, душа його долетіла аж до Місяця, щоб подивитися звідти на свою імперію. І такою крихітною і беззахисною виглядала ця земля, що серце правителя стислося від жалю. Тому, прокинувшись, він вирішив захистити Китай від нападників надійною стіною.

Інша ж легенда стверджує, що відомий мудрець прорік Цінь Шихуанді, що будівництво буде завершено, коли під стіною поховають чоловіка на ім’я Ван або ж 10 000 людей. Імператор довго не вагався, а тому дуже скоро під могутньою спорудою пролилася кров Вана. А загинули, як ми вже знаємо, не десятки, а сотні тисяч людей. Такий собі мудрець виявився, одне слово.

Про страждання, яких мусив зазнати через амбітне будівництво простий люд, розповідає інша легенда. Закохана Мен Цзянуй провела свого молодого чоловіка на будівництво. Чекала-тужила три роки, а потім вирушила до милого, щоб побачити його та передати йому тепле вбрання. Та вона не застала коханого: він помер від голоду й тяжких умов праці. Гірко заридала дівчина, та так побивалася, що стіна не витримала і осипалася, віддаючи тіло чоловіка невтішній дружині.

# data[].attributes.headline
Жежерун Юлія 6-Є

# data[].attributes.subject
Жежерун Юлія 6-Є

# data[].attributes.body
Вели́кий кита́йський мур (кит. 长城, пін. chángchéng, «довга стіна») — низка кам'яних та земляних укріплень у північній частині Китаю, збудованих з метою захисту північних кордонів Китайської імперії від вторгнень різних кочових племен.[2].

Найстаріша частина була збудована ще в 7 столітті до н. е.[3].

Пізніше будівництво нових секцій тривало аж до 16 століття включно. Одна з найвідоміших частин муру збудована в 220—206 до н. е. першим імператором Китаю Цінь Ши Хуан-ді. Небагато з них дійшли до наших днів. Більшість нині існуючих були збудовані в епоху династії Мін.

Великий китайський мур простягається від Шаньхайгуань на сході до Лобнор на заході по дузі, що приблизно розмежовує південні околиці Внутрішньої Монголії. Археологічне дослідження 2008 року дійшло висновку, що Великий мур, побудований в епоху династії Мін (1368—1644), з усіма його секціями простягається на 8 851,8 км[4][5][6].

Ця довжина складається з 6259 км самого муру, 359,7 км траншей та 2 232,5 км природних захисних бар'єрів, таких як гори та річки[6][7][8].

Його загальна протяжність згідно з результатами 2012 року становить 21 196,18 кілометрів[9][10].

Уздовж усього Великого муру споруджені каземати для охорони та сторожові вежі, а в головних гірських проходах — фортеці.

Великий китайський мур зберігся до наших днів переважно у вигляді кам'яного захисного муру династії Мін (XVII століття).У період Воюючих царств з 5 століття до н. е. до 221 року до н. е., удільні князівства Цінь, Вей, Чжао, Ці, Янь та Чжуншань побудували протяжні укріплення для захисту своїх власних кордонів[12][13]. Здатні витримати атаку легкої зброї, такої як мечі та списи, ці мури будувались, головним чином, утрамбовуванням землі та гравію між щитами.

Цінь Ши Хуан-ді підкорив практично всі ворогуючі князівства та об'єднав Китай у 221 році до н. е., започаткувавши династію Цінь. Маючи намір запровадити централізоване правління і не допустити відродження колишніх регіональних правителів, він наказав зруйнувати ту частину муру, яка розділяла його імперію вздовж кордонів колишніх царств.

# data[].attributes.headline
Найдавніші згадки про Стародавній Китай)  Корнієнко Крістіна 6-Є

# data[].attributes.subject
Найдавніші згадки про Стародавній Китай)  Корнієнко Крістіна 6-Є

# data[].attributes.body
Найдавніші згадки про Стародавній Китай відносяться до часів правителя Фу Сі, який жив за 30-40 століть до початку нашої ери. Вважається, що боги надихнули його на написання священної книги Стародавнього Китаю «Їцзін», з якої пішла теорія про те, що фізичний Всесвіт виник і розвивається завдяки чергуванню інь і ян.

Археологія не надає відомостей про правителів Китаю, які передували династії Шан (1766—1122 р. до н. е.). Правителі Шан були скинуті династією Чжоу. Столиця Чжоу розташовувалася поблизу сучасного Сіаню, а пізніше, приблизно 750 р. до н. е., через атаки варварів, володарі були змушені перенести її на місце поруч з нинішнім Лояном. У ранній період правління династії влада була зосереджена в руках хана Чжоу, але пізніше місцеві правителі утворили майже незалежні держави.

З 770 р. до н. е. ці правителі вели між собою запеклі війни, і весь період з 476 до 221 р. до н. е. одержав назву «період Воюючих країн». У той же час Китай потерпав від нападів варварів з півночі і північного сходу. Для захисту столиць та державних територій будувалися величезні мури: північна частина кордонних мурів була пізніше об'єднана у Великий китайський мур.

# data[].attributes.attachment_link.title
Китайська стіна — Презентация

# data[].attributes.headline
Грищук Дмитро 6-Ж Велика Китайська стіна

# data[].attributes.subject
Грищук Дмитро 6-Ж Велика Китайська стіна

# data[].attributes.body
1. **Довжина:** Китайська стіна має загальну довжину близько 21 196 кілометрів, яка включає різні секції та варіанти будівництва, що були зведені протягом кількох століть.2. **Символ Китаю:** Китайська стіна є одним з головних символів Китаю та одним з найвизначніших інженерних досягнень людства.3. **Різновиди будівництва:** Її конструкція включає різні матеріали, такі як камінь, глина, дерево та навіть скеля.4. **Величезна праця:** Будівництво стіни займало багато років і вимагало великих людських ресурсів. Вона є одним з найвеличніших будівельних проектів у світовій історії.5. **Призначення:** Хоча початкова мета стіни була військовою обороною, вона також використовувалася для контролю над торгівлею та міграцією.6. **Стіна насправді не видна з космосу:** Цей міф виник через те, що неможливо побачити стіну за допомогою звичайних зоряних телескопів з великої відстані.7. **Вважається, що стіна має декілька шарів:** Одним із шарів вважається і її ціль збереження води та контроль над нею.

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Соловйов Олександр 6-ж Досягнення Стародавнього Китаю 

# data[].attributes.subject
Соловйов Олександр 6-ж Досягнення Стародавнього Китаю 

# data[].attributes.attachment_link.title
Досягнення Стародавнього Китаю

# data[].attributes.headline
Китай відомий своєю ба

# data[].attributes.body
Китай відомий своєю багатою історією винаходів і відкриттів. Одними з найважливіших давніх винаходів Китаю є:

1. Папір - винахід паперу відбувся в околицях міста Луян у II столітті до н.е. Папір дуже швидко став незамінним матеріалом для письма та записування інформації.

2. Компас - ідея стрілкового компасу була відома ще у IV столітті до н.е., але цей винахід був покращений китайськими майстрами пізніше.

3. Порох - китайці відкрили порох як вибуховий матеріал у IX столітті. Це відкриття суттєво змінило військову справу та було початком розвитку артилерії.

4. Друк - в IX столітті у Китаї винайшли друк за допомогою рукою викладених дерев'яних блоків. Цей метод був попередником книжкового друку.

5. Шовкопрядіння - шовковий барвник і виробництво тканин із шовку були традиційними галузями китайської промисловості.

6. Кераміка - китайці створили чудові вироби з кераміки та фарфору, вивчаючи способи виготовлення та розпису.

Ці винаходи мають величезне значення для розвитку не лише китайської цивілізації, а й всього світу, оскільки багато з них вплинули на технологічний розвиток і культуру людства.

# data[].attributes.attachment_caption
Вважається, що порох було розроблено у Китаї в X столітті. Спочатку він використовувався як начинка в запальних снарядах, а пізніше було винайдено порохові снар

# data[].attributes.headline
ВИНАЙДЕННЯ ПОРОХУ ТА ФЕЙЕРВЕРККІВ У КИТАЇ          (Чепель Єлизавета 6-Д).             

# data[].attributes.subject
ВИНАЙДЕННЯ ПОРОХУ ТА ФЕЙЕРВЕРККІВ У КИТАЇ          (Чепель Єлизавета 6-Д).             

# data[].attributes.body
Століття по тому, у 1259 році, вперше було винайдено рушницю, яка стріляє кулями — товста бамбукова трубка, в яку поміщався заряд пороху і кулі. Ще пізніше на рубежі 13–14 століть у Піднебесній поширилися металеві гармати, що заряджаються кам’яними ядрами.

Крім військової справи, порох активно застосовували і в побуті. Так, порох вважався добрим дезінфікуючим засобом при лікуванні виразок і ран, під час епідемій, а також його використовували для труїння шкідливих комах.

Проте, мабуть, найбільш «яскравим» винаходом, який з’явився завдяки створенню пороху, є феєрверки. У Піднебесній вони мали особливе значення. За стародавніми повір’ями, злі духи сильно бояться яскравого світла та гучного звуку. Тому здавна на Новий китайський рік існувала традиція у дворах палити багаття з бамбука, який шипів у вогні і лопався з тріском. А винахід порохових зарядів, безсумнівно, лякав «нечисту силу» вже не на жарт, адже за силою звуку і світла вони значно перевершували старий спосіб. Пізніше китайські умільці почали створювати різнокольорові феєрверки шляхом додавання у порох різних речовин.

# data[].attributes.headline
Рудєва Олеся 6- Д

# data[].attributes.subject
Рудєва Олеся 6- Д

# data[].attributes.body
Перший сейсмограф було винайдено китайським вченим Чан Хе 132 року. Прилад являв собою вазу з отворами, розташованими по ободу. При коливанні земної поверхні металеві кульки з отворів падали в підставлені посудини.ПРИНЦИП РОБОТИ ПЕРШОГО КИТАЙСЬКОГО СЕЙСМОГРАФА

Схема, за якою працював апарат була наступною:

Коли починався землетрус, перші поштовхи землі змушували детектор трястися.

При цьому, кулька, яка була поміщенавсередину дракона, починаларухатися.

Потім вона падала з пащі міфічної рептилії прямо до роту жаби. Оригінальний сейсмограф вже давно канув у Лету. Проте, китайські та іноземні вчені, які досліджували праці Чжан Хена, змогли реконструювати його винахід. Останні випробування підтверджують: сейсмограф стародавнього китайця може виявити землетрус з точністю, яка практично не поступається сучасному обладнанню.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (1)

# data[].attributes.attachment_link.title
Винахід Стародавнього Китаю

# data[].attributes.headline
Сорочук Тимур 6-ж

# data[].attributes.subject
Сорочук Тимур 6-ж

# data[].attributes.body
Одним із найвражаючих досягнень Стародавнього Китаю є створення і вдосконалення китайської писемності. Китайська писемність є однією з найстаріших систем письма в світі, і вона використовувалася впродовж тисячоліть для комунікації, збереження і передачі знань. Вона складається з ієрогліфів, кожен з яких може мати свій унікальний звуковий та семантичний значення, що дозволяє виражати ідеї незалежно від мови. Створення китайської писемності відбувалося протягом багатьох століть, і вона постійно вдосконалювалася і розширювалася. Китайська писемність відіграла важливу роль у розвитку культури, науки, торгівлі та адміністративної системи Китаю, а також вплинула на культурний розвиток сусідніх країн, таких як Японія, Корея та В'єтнам.

# data[].attributes.headline
Оцвера Єгор6-Є 

# data[].attributes.body
Оцвера Єгор

6-Є клас

Перший прототип компаса, як вважається, з’явився за часів династії Хань (202 до н.е. — 220 н.е.), коли китайці почали використовувати магнітний залізняк, орієнтований на північ-південь. Правда, він отримав застосування не в навігації, а у ворожінні. У древньому тексті «Луньхен», написаному в 1 столітті н.е., в главі 52 древній компас описується так: «Цей інструмент нагадує ложку, і якщо його покласти на тарілку, то його ручка вкаже на південь». Опис магнітного компаса для визначення сторін світу вперше викладено в китайському манускрипті «Уцзін Цзуньяо» 1044 р. Компас працював на принципі залишкової намагніченості з нагрітих сталевих або залізних болванок, які відливалися у формі риби.

Останні клали в чашу з водою, і в результаті індукції і залишкової намагніченості з’являлися слабкі магнітні сили. У манускрипті згадано, що цей прилад використовували як покажчик курсу в парі з механічною «колісницею, яка вказує на південь».

# data[].attributes.attachment_caption
Як виглядав папір в стародавньому Китаю 

# data[].attributes.body
6-Є СТРЕБКОВ ДАНИЇЛ

Папір – це один із найважливіших винаходів стародавнього Китаю, який мав значний вплив на розвиток культури, науки та торгівлі. Основні факти про папір включають:

Винахід: Папір був винайдений в Китаї приблизно в 2-му столітті до н.е. Ранні види паперу виготовляли з рослини мулатка, кори дерев та інших рослинних матеріалів.

Поширення: Винахід паперу спричинив революцію у письмовій культурі. Папір був значно дешевший та легший, ніж попередні матеріали для письма, такі як бамбукові дощечки або шкіра, що зробило письмо більш доступним широким масам населення.

Торгівля: Виготовлення та торгівля папером стали важливою частиною китайської економіки. Китайські купці торгували папером не лише в межах країни, а й на землях Центральної Азії та інших регіонах.

Розвиток технологій: Протягом століть технологія виготовлення паперу вдосконалювалася, що дозволило створювати більш міцні, стійкі та якісні види паперу.

Поширення в інші країни: Вперше відомий випадок використання паперу поза межами Китаю датується 7-м століттям нашої ери, коли технологія виготовлення паперу дісталася до Кореї та Японії, а пізніше – до інших частин світу.

Винахід паперу відіграв велику роль у розвитку культури, науки та комунікаційного обміну у стародавньому світі і залишається важливим елементом нашого сучасного життя.

# data[].attributes.headline
Винаходу давнього Китаю! Нечипоренко Роман 6-Д клас

# data[].attributes.subject
Винаходу давнього Китаю! Нечипоренко Роман 6-Д клас

# data[].attributes.body
Першим великим винаходом стародавнього Китаю вважається папір. Згідно з китайськими літописами династії Східна Хань, папір винайшов двірський євнух династії Хань — Цай Лун у 105 році н.е. У глибоку давнину в Китаї до появи паперу для записів використовували скручені в згортки смужки з бамбука, сувої з шовку, дерев’яні та глиняні таблички і т.д. Найбільш же древні китайські тексти або «цзягувень» були виявлені на черепашачих панцирах, які датуються 2-м тисячоліттям до н. е. (династія Шан).

У ІІІ столітті папір уже широко застосовували для записів замість більш дорогих традиційних матеріалів. Розроблена Цай Лунем технологія виробництва паперу полягала в наступному: кипляча суміш із пеньки, кори тутового дерева, старих риболовних сіток і тканин перетворювалася на пульпу, після чого її розтирали до пастоподібного однорідного стану і змішували з водою. У суміш занурювали сито в дерев’яній рамі з тростини, вичерпували ситом масу і струшували, щоб рідина стекла.

При цьому в ситі утворювався тонкий і рівний шар волокнистої маси. Цю масу потім перекидали на гладкі дошки. Дошки з виливками клали одна на іншу. Пов’язували стопку і накладали зверху вантаж. Потім затверділі і зміцнілі під пресом листи знімалися з дошок і сушилися. Виготовлений за такою технологією паперовий лист виходив легким, рівним, міцним, менш жовтим і більш зручним для записів.

Детальніше про історію паперу читайте в статті Виникненн

# data[].attributes.headline
Досягнення Стародавнього Китаю, Шовк (Ігнатенко Олена 6-Д)

# data[].attributes.subject
Досягнення Стародавнього Китаю, Шовк (Ігнатенко Олена 6-Д)

# data[].attributes.body
Шовк- це тонке, але міцне волокно, яке виробляють шовкопряди, коли вони виготовляють свої кокони. Його можна вплести в дуже м'яку і гладку тканину. Шовкова тканина була винайдена в Стародавньому Китаї і протягом тисячоліть відігравала важливу роль в їх культурі та економіці. Шовкова тканина була надзвичайно цінною в Стародавньому Китаї. Носіння шовку було важливим символом статусу. Спочатку лише членам королівської родини дозволялося носити шовк. Пізніше шовковий одяг обмежувався лише дворянським класом. Купці та селяни не мали права носити шовк. Шовк навіть використовувався як гроші під час деяких давньокитайських династій.

Шовк став цінним експортом для китайців. Дворяни та королі чужих земель бажали шовку і платили високі ціни за тканину. Імператори Китаю хотіли тримати процес виготовлення шовку в таємниці. Будь-кого, кого спіймали на розголошенні таємниці шовкопрядів вивозили з Китаю або страчували.

# data[].attributes.headline
Климчук Дмитро 6-Д

# data[].attributes.subject
Климчук Дмитро 6-Д

# data[].attributes.body
Одним з визначних досягнень Стародавнього Китаю є винахід паперу. Винайдений близько 105 року до нашої ери Цай Лунем, папір став першою дешевою та ефективною альтернативою для письма на бамбукових дощечках або шовкових тканинах. Цей винахід відіграв важливу роль у розвитку культури, освіти, торгівлі та наукових досліджень у Китаї та у всьому світі.

# data[].attributes.headline
Велика Китайська стіна (Ямчук Маргарита 6-Д)

# data[].attributes.subject
Велика Китайська стіна (Ямчук Маргарита 6-Д)

# data[].attributes.body
Велику китайську стіну назвали найдовшим кладовищем на планеті. За легендами, понад мільйон людей загинули під час її зведення. Крім того, археологи регулярно виявляли людські рештки, поховані у стінах

Велика стіна, або, як її називають китайці, Довга стіна, простяглася через увесь Північний Китай на 4 тис. км. її почали будувати в 4-3 ст. до н. е., коли окремі китайські держави змушені були оборонятися від набігів кочівників Центральної Азії. Всі роботи на цьому гігантському будівництві були завершені в 3 ст. Західна частина Великої стіни збереглася у першопочатковому вигляді й до сьогодні. Східна - зруйнувалася і місцями перетворилася на земляний вал.

Пізніше будівництво нових секцій тривало аж до 16 століття включно. Одна з найвідоміших частин муру збудована в 220—206 до н. е. першим імператором Китаю Цінь Шин Хуань-ді. Небагато з них дійшли до наших днів. Більшість нині існуючих були збудовані в епоху династії Мін.

У 213 році до н. е. вздовж північного кордону держави Цінь завершено зведення захисної стіни із глини, землі, каміння і необпеченої цегли довжиною близько 10 тисяч кілометрів. У наступні роки вона неодноразово укріплювалась і подовжувалась на нових ділянках, а у XVI століті була капітально перебудована із каменю та цегли і в такому вигляді збереглась до наших днів.

# data[].attributes.headline
Коцан Марія 6-Є

# data[].attributes.subject
Коцан Марія 6-Є

# data[].attributes.body
ПОРОХ

Порох. Був розроблений в X столітті. Він вважався добрим дезінфікуючим засобом при лікуванні виразок і ран, під час епідемій, а також його використовували для труїння шкідливих комах.Це була довга бамбукова трубка, куди закладався порох і потім підпалювався. Цим «вогнеметом» ворогові наносилися сильні опіки.Проте, мабуть, найбільш «яскравим» винаходом, який з’явився завдяки створенню пороху, є феєрверки. У Піднебесній вони мали особливе значення. За стародавніми повір’ями, злі духи сильно бояться яскравого світла та гучного звуку. Тому здавна на Новий китайський рік існувала традиція у дворах палити багаття з бамбука, який шипів у вогні і лопався з тріском. А винахід порохових зарядів, безсумнівно, лякав «нечисту силу» вже не на жарт, адже за силою звуку і світла вони значно перевершували старий спосіб. Пізніше китайські умільці почали створювати різнокольорові феєрверки шляхом додавання у порох різних речовин.

Століття по тому, у 1259 році, вперше було винайдено рушницю, яка стріляє кулями — товста бамбукова трубка, в яку поміщався заряд пороху і кулі. Ще пізніше на рубежі 13–14 століть у Піднебесній поширилися металеві гармати, що заряджаються кам’яними ядрами.Основною складовою пороху є селітра, ця речовина була поширена ще в Древньому Китаї.

# data[].attributes.headline
Писемність давнього Китаю. Швець Каріна 6-ж

# data[].attributes.subject
Писемність давнього Китаю. Швець Каріна 6-ж

# data[].attributes.body
Письменність давнього Китаю

Китайський ієрогліф — це карколомна комбінація рисок, кількість яких часом сягає 52-х.Китайці створили свою власну писемність вона була ієрогліфічною. Тобто один символ позначав окреме слово або кілька слів. Кожний ієрогліф міг мати багато значень. Найдавнішим китайським письмом традиційно вважають гуа — комбінації ліній та штрихів. Археологічні знахідки не тільки підтверджують згадані архаїчні дати появи китайської писемності, а й подають раніше. Грамотний китаєць мав вивчити щонайменше 7 тис. ієрогліфів, які розміщувалися вертикальними стовпчиками згори донизу (стовпчики розміщувалися справа наліво). Загалом  в старо китайських текстах використовувалося близько 10 тис. ієрогліфів. Проте основна складність "китайської грамоти" полягає в тому, що вона на відміну від усної мови не змінювалася. Розділових знаків до XIX ст. в китайському письмі не існувало. Отож немає нічого дивного в тому, що в Стародавньому Китаї, як і в Стародавньому Єгипті, виник культ письменності. Спершу китайці писали на кістках жертовних тварин і панцирах черепах, а з XII ст. до н. е.— також на бронзовому ритуальному посуді. На початку І тис. до н. е. вони призвичаїлись писати згори донизу на вузеньких бамбукових чи дерев’яних дощечках. Бамбукові дощечки "сторінки" китайці зброшуровували в "книги" з допомогою шкіряного чи шовкового шнурка.

# data[].attributes.headline
Винахід Давнього Китаю Малюта Максим 6ж

# data[].attributes.subject
Винахід Давнього Китаю Малюта Максим 6ж

# data[].attributes.body
Призинтацiя на тему винахід Китаю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Винахід Китаю (1)

# data[].attributes.headline
Артем Ткач 6-Ж 

# data[].attributes.subject
Артем Ткач 6-Ж 

# data[].attributes.body
Порох

У 1044 році в Китаї вперше записали склад пороху, до якого входили селітра, сірка і вугілля. Пізніше до нього додавали й інші компоненти.

Відомо, що в ХІ ст. війська династії Сун використовували гранати і міни, начинені порохом. В Європі порох відомий з 1265 року.

# data[].attributes.headline
Гробниця Цінь Ши Хуан-ді [                 Волосунов Нікіта]

# data[].attributes.subject
Гробниця Цінь Ши Хуан-ді [                 Волосунов Нікіта]

# data[].attributes.body
Мавзолей Цінь Ши Хуан-ді розташований у районі Ліньтун міста Сіань, провінції Шеньсі. Похоронний комплекс площею 56 км² будувався понад 38 років (з 246 по 208 рік до н.е.), і знаходиться під курганом, висотою 76 метрів у формі зрізаної піраміди з основою 350х345 метрів. Мавзолей зведено на зразок столиці Ціньської імперії Сяньян. Цей комплекс розділений на зовнішнє (6,3 км) та внутрішнє (2,5 км) місто.
Завдяки експедиціям і науковим дослідженням у 1932 році була помічена перша глиняна фігура людини, що сидить недалеко від Лишань. До 60-х років XX ст. було знайдено ще кілька статуй, ряд будівель та поховань. 1974 року мавзолей було виявлено сіаньськими селянами. Почалися археологічні розкопки, в результаті яких була виявлена ​​теракотова армія, що служить гарнізоном мавзолею. На даний момент сама гробниця не розкопана. Археологи вивчають некрополь навколо гробниці, включаючи теракотову армію на схід від кургану, яка досі до кінця не досліджена.

# data[].attributes.headline
Компас який створили в стародавньому Китаю  Мазур Настя  6 ж

# data[].attributes.subject
Компас який створили в стародавньому Китаю  Мазур Настя  6 ж

# data[].attributes.body
В стародавньому Китаї компас був одним з найважливіших досягнень. Цей пристрій змінив спосіб яким люди сприймали та орієнтувались у світі. Компас- це найпростіший і найдавніший навігаційний приклад. Орієнтуватись на місцевості з допомогою компаса просто- намагнічена стрілка завжди вказує на північ.

# data[].attributes.headline
Ратушна Марія 6-ж

# data[].attributes.subject
Ратушна Марія 6-ж

# data[].attributes.body
Найперший сейсмограф винайшов у часи правління династії Хань (25-220 н.е.) вчений Чжан Хен. Це прилад, що фіксує підземні поштовхи. Творець першого сейсмографа народився в місті Наньяну (провінція Хенань). Ще в дитинстві Хен проявляв любов до наук. З роками він увійшов в китайську історію і зробив багато корисного для астрономії і математики.

Схема, за якою працював апарат була наступною:

- коли починався землетрус, перші поштовхи землі змушували детектор трястися;

- при цьому, кулька, яка була поміщена всередину дракона, починала рухатися;

-потім вона падала з пащі міфічної рептилії прямо до роту жаби.

Під час падіння кульки лунав характерний клацаючий звук. Дивно, але перший сейсмограф вказував навіть напрям, в якому знаходився епіцентр землетрусу (для цього на приладі були прикріплені додаткові дракони). Наприклад, якщо кулька випадала з дракона зі східної частини приладу, значить, біди потрібно було чекати на заході.

Перший сейсмограф — не тільки науковий, але і художній артефакт. Чому в його конструкцію входять саме дракони і жаби? Вони є філософським символом часу. Відповідно, дракони – це Інь, а жаби – Янь. Взаємодія між ними символізують баланс між «верхом» і «низом».

# data[].attributes.headline
Досягнення давнього Китаю! Швець Вероніка 6-Д клас.

# data[].attributes.subject
Досягнення давнього Китаю! Швець Вероніка 6-Д клас.

# data[].attributes.body
Стародавній Китай збагатив світову науку та культуру значними досягненнями: він є батьківщиною таких винаходів, як компас (III ст. до н. е.), спідометр (III ст. до н. е.), сейсмограф (II ст. до н. е.), порох (X ст.н. е.), книгодрукування (VI-VIII ст.), фарфор (III - V ст). У галузі математики був відкритий метод розв'язання рівнянь першого ступеня з двома і трьома невідомими, обчислено відношення довжини кола до його діаметра - число л. У галузі астрономії китайці знали, як вираховувати дату затемнення сонця, склали один із перших каталогів зірок, вели спостереження за плямами на Сонці та ін.

Китайський компас (луобань, лопань) - китайський магнітний компас, також відомий як компас для феншуй. Використовується майстрами феншуй для визначення точної структури досліджуваного об'єкта. Школа феншуй, що використовує китайський компас, має назву «Школа компаса» («Школа луобань»)

# data[].attributes.headline
Компас,одне з досягнень Стародавнього Китаю.Моцерушко Данило 6ж 

# data[].attributes.subject
Компас,одне з досягнень Стародавнього Китаю.Моцерушко Данило 6ж 

# data[].attributes.body
В стародавньому Китаї компас був одним з найважливіших досягнень. Китайський компас, відомий як «сюань нань» (компас з плаваючою голкою), був винайдений у IV столітті до нашої ери. Цей пристрій змінив спосіб, яким люди сприймали та орієнтувалися у світі.

Крім того, компас відіграв ключову роль у розвитку китайської дослідницької діяльності та торгівлі, оскільки він спрощував визначення маршрутів для торгових караванів та експедицій. Відомий китайський мореплавець Чжень Хе використовував компас для своїх відкриттів та дістався до багатьох частин Азії та Африки, що дало поштовх розвитку торгівлі між цими континентами.

Загалом, компас став важливим елементом культури та технології стародавнього Китаю, яке відіграло ключову роль у поліпшенні навігації, торгівлі та дослідницьких подорожей. Його винахід вплинув на розвиток світової історії та відкриття нових непізнаних територій.

# data[].attributes.headline
Велика Китайська стіна. Крук  Софія 6-Є

# data[].attributes.subject
Велика Китайська стіна. Крук  Софія 6-Є

# data[].attributes.body
Низка кам'яних та земляних укріплень у північній частині Китаю, збудованих з метою захисту північних кордонів Китайської імперії від вторгнень різних кочових племен.До використання цегли Великий мур будували, головним чином, із земляного ґрунту, каміння та дерева. У часи династії Мін у багатьох секціях муру нарівні з вапном та каменем активно використовували цеглу. Розмір та вага цегли полегшували роботу, у порівнянні з каменем та ґрунтом, тому будівництво пришвидшилось. До того ж, цегла могла витримувати більше навантаження та слугувати триваліший термін, ніж землебитний насип. Камінь може витримувати більше навантаження, ніж цегла, але його важче використовувати. Камінь, висічений у формі прямокутника, використовували при закладанні фундаменту, внутрішніх та зовнішніх частин муру та проходів. У більшості секцій було збудовано парапети, найвищу частину муру, з отворами шириною 23 см та висотою 30 см.Одна з найраніших відомих згадок на цей міф з'являється в листі, написаному в 1754 році англійським антикваром Уільямом Стьюклі. Стьюклі писав, що «Це могутній мур, що має чотири милі в довжину (Адріанів вал)… поступається тільки китайському мурові, який є істотним елементом на Земній кулі, і його можна помітити з Місяця». Починаючи з серії карикатур американського художника-мультиплікатора Роберта Ріплі під назвою «Хочете вірте, хочете — ні» 1930-х років, яка стверджувала, що Великий мур є «найвеличнішим творінням рук людських, єдиним, що людина може побачити з космосу»; продовжуючи таким самим твердженням Річарда Хеллібертона в книзі «Книга чудес» видання 1938 року, утвердилась популярна точка зору, що Великий китайський мур можна побачити з космосу.Міф про видимість Великого китайського муру неодноразово спростовувався але досі використовується в популярній культурі. Великий китайський мур не перевищує 9,1 м завширшки і приблизно такого ж кольору, як і ґрунт навколо нього. Озброєним оптикою з високою роздільністю оком з Місяця можна побачити лише об'єкт шириною 110 км з достатнім контрастом до прилеглого середовища. Помітна ширина Великого муру з Місяця така ж, як людська волосина, побачена з відстані понад 3 км. Для того, щоб побачити мур з Місяця, необхідно мати роздільну здатність (спроможність розрізняти об'єкти, розташовані близько один від одного) в 17 000 кращу, ніж звичайний зір. Не дивно, що астронавти, які побували на Місяці, ніколи не стверджували, що бачили звідти мур.

Цікаві факти

1.Старовинна китайська легенда оповідає, що будівничі великого китайського муру замішували розчин для скріплення каменів на рисовому відварі. У наші дні, під час археологічних досліджень перед реставрацією міського муру періоду Мін (1368—1644) археологи дійсно знайшли в складі вапняного розчину сліди рисового клейстеру. Цілком можливо, що легенда передає реальні факти — стверджують дослідники.

2.Цікаво, що під час будівництва найбільшої споруди в історії людства — Великого китайського муру, загальна протяжність якого понад 5 тис. км, основним будівельним матеріалом (поряд із кам'яними плитами) були глина й глиняна цегла, а також асфальт. Об'єми видобутку глини для зведення муру становили тільки за часів царювання імператора Ши Хуан-ді (III ст. до Р. Х.) понад 30 млн м3.

# data[].attributes.attachment_link.title
велика китайська стіна

# data[].attributes.headline
Феєрверки,Джоган Максим 6-Д

# data[].attributes.subject
Феєрверки,Джоган Максим 6-Д

# data[].attributes.body
Феєрверки було винайдено у Стародавньому Китаї. Перші згадки датуються VII ст.. Феєрверк супроводжує багато свят, зокрема, Свято Весни (або Китайський Новий Рік) та Свято середини осені і стає невід'єною частиною китайської культури і донині є обов'язковим явищем при будь-яких урочистостях. Врешті-решт, звичай став поширюватися й на інші культури.

Мистецтво та наука вогнеграйства відокремлювались в окремий самостійний фах. У Китаї піротехніків поважали за їх знання складних методів створення вогнеграїв.

За династії Сун (960—1279), багато пересічних людей могли придбати різні види вогнеграїв на продовольчому ринку.

Ритина «Королівський вогнеграй». Зображає спалахи вогнеграїв у Вайтхоллі на річці Темзі у Лондон, Англія. 15 березня 1749

Сирієць Гасан аль-Рама описав ракети та інше піротехнічне устаткування, використовуючи терміни з китайських джерел, наприклад, він переклав «вогнеграй», як «китайські квіти».

В Європі він вперше з'являється в Італії. З розвитком шинуазрі в Європі, китайські феєрверки стали набирати популярність. Лев Ізмайлов, посол Петра Великого, повідомляв з Китаю: «Вони роблять такі вогнеграї, що ніхто в Європі ніколи бачив».

В Україні вогнеграї з'явилися у XVIII ст.

У 1758 році місіонер-єзуїт П'єр Ніколя Ле Шерон д'Інкравій, проживаючи у Бейдзині, писав про способи виготовлення, різноманітні поєднання та композиції у численних типах китайських вогнеграїв до Паризької академії наук, де його працю видали через п'ять років. Його твори були перекладені у 1765 році, внаслідок чого відбулася популяризація вогнеграїв та пошук можливості розкриття таємниць китайського феєрверку.

Зараз саме Китай є найбільшим виробником і постачальником феєрверків у світі

# data[].attributes.headline
Аллайорова Вікторія 6-ж

# data[].attributes.subject
Аллайорова Вікторія 6-ж

# data[].attributes.body
Папір

Близько чотирьох тисяч років тому ієрогліфи вирізалися на посудинах, кістках тварин і камінні; пізніше китайці почали виписувати їх на вузьких смужках бамбуку або шовкової тканини. Бамбукові дощечки зшивалися мотузками в такі собі «книжки», які виходили дуже громіздкими. До речі, в китайській мові слово «зв'язка» - цзюань – досі означає «розділ книги».

Під час археологічних розкопок в Центральному і Західному Китаї було знайдено стародавні зразки паперу, які датуються періодом правління династії Західна Хань, (ІІІ ст. до н.е – І ст. н.е.). Пізніше, у 105 році чоловік на ім'я Цай Лунь, який винайшов папір, підніс його імператору династії Хань. Папір був виготовлений з суміші міцних компонентів – з волокон рослин, тканини та інших матеріалів. Імператор був настільки захоплений цим винаходом, що назвав його «папером маркіза Цая». Згодом папір використовували в усьому Китаї, а перша згадка про його виробництво за межами Піднебесної – на Аравійському півострові – відноситься до VIII ст. Звідти папір поступово поширився в інші країни.

Винайдення паперу зіграло величезну роль в історії людства. До її появи єдиним доступним письмовим матеріалом був пергамент, і лише найбагатші люди могли дозволити.

# data[].attributes.headline
Велика Китайська стіна Кулик Ілона 6-Д

# data[].attributes.subject
Велика Китайська стіна Кулик Ілона 6-Д

# data[].attributes.body
Велика китайська стіна - одна з найбільш визначних і дивовижних споруд у світі, яка має багату історію та культурне значення для народу Китаю.

Будівництво Великої стіни розпочалося близько 7 століття до н.е. за династії Чжоу, але основна робота з її зведення відбулася під час династії Чін у III столітті до н.е. Цей період також відомий як Час Веселки. Стіна була споруджена з метою захисту китайської імперії від нападів військ з північних племен, зокрема, монголів та хуннів.

Стіна, якій дали назву "Велика" через свої великі розміри, простягнулася на тисячі кілометрів через північну частину Китаю, від узбережжя Жовтого моря на сході до пустелі Гобі на заході. Вона складалася з каменю, бурштину, бронзи та інших матеріалів, які забезпечували міцність та стійкість споруди.

Протягом віків Велика китайська стіна була перебудована, розширена та вдосконалена різними династіями. Вона використовувалася не лише як оборонна споруда, але й як митниця, контролюючи торгівлю та обмін з північними сусідами.

Незважаючи на свою велич, Велика китайська стіна не завжди була непроникною перед перебігом історії. У XVII столітті, під час династії Мін, Манчжуріяни вдалося пройти через стіну і завоювати Китай, що призвело до кінця імперії.

Сьогодні Велика китайська стіна є одним із найбільш визначних туристичних об'єктів у світі та символом культурного та історичного надбання Китаю. Її величність та історичний контекст привертають мільйони відвідувачів щороку, і вона залишається однією з найбільш вразливих і дивовижних інженерних споруд, створених людством.

# data[].attributes.headline
Досягнення Стародавнього Китаю Толмач Анжеліки 6-д 

# data[].attributes.subject
Досягнення Стародавнього Китаю Толмач Анжеліки 6-д 

# data[].attributes.body
Вважається, що порох було розроблено у Китаї в X столітті. Спочатку він використовувався як начинка в запальних снарядах, а пізніше було винайдено порохові снаряди вибухової дії. Порохову цівкову зброю, згідно з китайським літописом, вперше було застосовано в боях 1132 р. Це була довга бамбукова трубка, куди закладався порох і потім підпалювався. Цим «вогнеметом» ворогові наносилися сильні опіки.

Століття по тому, у 1259 році, вперше було винайдено рушницю, яка стріляє кулями — товста бамбукова трубка, в яку поміщався заряд пороху і кулі. Ще пізніше на рубежі 13–14 століть у Піднебесній поширилися металеві гармати, що заряджаються кам’яними ядрами.

Крім військової справи, порох активно застосовували і в побуті. Так, порох вважався добрим дезінфікуючим засобом при лікуванні виразок і ран, під час епідемій, а також його використовували для труїння шкідливих комах.

# data[].attributes.headline
Винаходи Стародавнього Китаю  (Демчик Роман 6-Д)

# data[].attributes.subject
Винаходи Стародавнього Китаю  (Демчик Роман 6-Д)

# data[].attributes.body
Папір

Близько чотирьох тисяч років тому ієрогліфи вирізалися на посудинах, кістках тварин і камінні; пізніше китайці почали виписувати їх на вузьких смужках бамбуку або шовкової тканини. Бамбукові дощечки зшивалися мотузками в такі собі «книжки», які виходили дуже громіздкими. До речі, в китайській мові слово «зв'язка» - цзюань – досі означає «розділ книги».

Під час археологічних розкопок в Центральному і Західному Китаї було знайдено стародавні зразки паперу, які датуються періодом правління династії Західна Хань, (ІІІ ст. до н.е – І ст. н.е.). Пізніше, у 105 році чоловік на ім'я Цай Лунь, який винайшов папір, підніс його імператору династії Хань. Папір був виготовлений з суміші міцних компонентів – з волокон рослин, тканини та інших матеріалів. Імператор був настільки захоплений цим винаходом, що назвав його «папером маркіза Цая». Згодом папір використовували в усьому Китаї, а перша згадка про його виробництво за межами Піднебесної – на Аравійському півострові – відноситься до VIII ст. Звідти папір поступово поширився в інші країни.

Винайдення паперу зіграло величезну роль в історії людства. До її появи єдиним доступним письмовим матеріалом був пергамент, і лише найбагатші люди могли дозволити собі купувати книги.

Наступний китайський винахід – книгодрукування.

Книгодрукування

Після винаходу паперу поява книгодрукування була неминучою. З ІІІ ст. до. н.е. в Китаї застосовувалися печатки і тавра, що засвідчували особу. Відбитки таких печаток робилися на глині. Іноді китайці робили печаткою малюнки та візерунки на тканині, використовуючи глиняні або кам'яні форми. Лише в VI ст. н.е. китайці почали заповнювати прорізи в формах чорнилом, щоб отримати відтиск на папері.

В VI ст. в Китаї проповідувало безліч буддійських та даоських монахів. Вони ретельно від руки переписували священні тексти і копіювали магічні образи. Щоб збільшити кількість копій, монахи почали користуватися відтисками.

Невідомо хто перший придумав друкувати слова, але найдревніша друкована книга, що дійшла до наших днів, датується 868 роком н.е. Тобто, на 700 років раніше, ніж перша книга нашого легендарного земляка Івана Федорова.

Ще одним досягненням китайців у X ст. стало введення в обіг паперових грошей. Щоправда, через сильну інфляцію, китайці були змушені повернутися до монетної системи. Тим не менше, китайський досвід із запровадження паперових грошей, безумовно, вразив світ.

В XI ст. китайський ремісник Бі Шен започаткував книгодрукування рухомими літерами. Ієрогліфи з обпаленої глини закріплювалися ним в залізних формах, але широкого розповсюдження цей спосіб не отримав. Причина є досить простою – це величезна кількість ієрогліфів від 2000 до 40 000.

Книгодрукування рухомими літерами стало чудовою знахідкою для інших країн, хоча першість Китаю у винайденні книгодрукування було визнано світовою спільнотою лише декілька десятиліть тому.

Наступний великий винахід – це порох.

Порох

У 1044 році в Китаї вперше записали склад пороху, до якого входили селітра, сірка і вугілля. Пізніше до нього додавали й інші компоненти. Цілком ймовірно, що винайденню пороху світ завдячує даосам-алхімікам, які в пошуках еліксиру життя невтомно експериментували з барвниками, сплавами та іншими матеріалами.

Відомо, що в ХІ ст. війська династії Сун використовували гранати і міни, начинені порохом. В Європі порох відомий з 1265 року і досі не з'ясовано чи був він запозичений у китайців, чи винайдений європейцями незалежно від них.

В будь якому випадку, не можна заперечувати, що порох змінив життя людей на всій планеті.

Морський компас

До наших днів дійшли незаперечні свідчення того, що китайці використовували природні магніти для визначення напрямку ще в період правління династії Хань (ІІІ ст. до н.е. – ІІІ ст. н.е.), проте є підстави вважати, що задовго до цього вони використовувалися при будівництві.

Перша згадка про явище магнетизму міститься в китайській книзі, яка датується 240 роком до н.е., а перша згадка про магнітний компас для навігаційних цілей – у ХІ ст.

Цікаво, що в Китаї компас вказує не на Північ, а на Південь. Він так і називається指南针 zhǐnánzhēn – дослівно «голка, що вказує на південь».

Завдяки морському компасу та іншим досягненням у суднобудуванні морська справа в Китаї просунулася далеко вперед порівняно з усім іншим світом.

Хтозна як би розвивалася події світової історії, якби китайські правителі наважилися вийти в море для розширення своєї імперії…

Михайло Іжик, українська служба МРК

# data[].attributes.headline
Досягнення Стародавнього Китаю (Волков Костянтин 6-Д)

# data[].attributes.subject
Досягнення Стародавнього Китаю (Волков Костянтин 6-Д)

# data[].attributes.body
ивчити історію виникнення набірного шрифту, в Європі, в Азії, так і в Росії;

Розглянути еволюцію форм набірних шрифтів;

Дослідити виготовлення і використання набірного шрифту, його різновиду;

Джерела дослідження. Нормативною базою для створення курсової роботи будуть служити: ГОСТ 3489.1-71-3489.38-72 «Шрифти друкарські (на російській і латинській графічній основах). Угруповання. Індексація. Лінія шрифту. Ємність», Данієл Апдайк. Набірний шрифт: його історія, форми і використання. Кембрідж, 1922. - 678 з., Бубнів Н. Ю. Старообрядчеська книга в Росії у другій половині XVII в. Джерела, типи і еволюція. - СПб., 1995.

Методи дослідження. Методологічною основою для рішення поставлених задач буде служити сукупність різних загальнотеоретичних методів: узагальнення, аналіз, порівняння, історичний метод і інакші методи наукового дослідження.

Структура дослідження. Структура роботи визначається метою і задачами і складається з введення, двох розділів, які логічно розділені на параграфи, висновки, списку літератури і додатків.

1. Історія появи і розвитку набірного шрифту

Перш ніж розглядати історію набірного шрифту, введемо деякі поняття що стосуються цієї предметної області, щоб було зрозуміло, про що йде мова.

1.1 Поняття про набірний шрифт

Набірні шрифти (жваві літери, англ. - Movable type) - являють собою систему друку і друкарні, що використовує окремі букви алфавіта, вигравіювані в дзеркальному відображенні на металевих брусках Западов А. От рукопису до друкарської сторінки. Про майстерність редактора.-М.: Радянський письменник, 1978.- С.32.

Друкарська літера - металеві бруски, на верхніх торцях яких знаходяться дзеркальні відображення букв і знаків. Приклад однієї друкарської літери набірного шрифту приведений в прилож. 1.

Важливою особливістю поліграфічного процесу є той факт, що при виготовленні текстової друкарської форми, призначеної для відтворення текстового матеріалу, використовують набірний принцип. У самому найпростішому випадку форму складають із зазделегідь виготовлених елементів - друкарських літер. Схема друкарської літери приведена на прил. 2. Верхня торцовая частина головки літери носить назву очка. Відстань від нижньої торцовой поверхні до очка іменується зростання, а між верхньою і нижньою стінками - кегль. Треба назвати ще поглиблення - сигнатуру, по якій складач на дотик визначає правильність положення літери.

Окремі шрифти збираються в матрицю майбутньої сторінки, відтиснення робиться на паперовому листі. Приклад набору тексту з окремих букв набірного шрифту приведений в прилож. 3.

Тобто набірний шрифт - це друкарський шрифт, в основному службовець для копіювання тексту. Малюнок шрифту в основному створюється на основі рукописних і мальованих зображень знаків, але при цьому він максимально типізований.

Переваг у набірної форми декілька:

- простота виготовлення: форма складається з вже готових елементів;

- можливість повторного і неодноразового використання одних і тих же літер для відтворення різних текстів в різних книгах;

- легкість, а отже, і дешевизна процесу виправлення, коректури форми. Окрему літеру, поставлену не на своє місце, замінити простіше, ніж виправляти помилку, зроблену в процесі виготовлення форми, що представляє одне ціле Данієл Апдайк. Набірний шрифт: його історія, форми і використання. Кембрідж, 1922. - С. 124 [1, з. 124].

Згодом способи набору невпізнанно змінилися: були винайдені машинописний, фотографічний, комп'ютерний види набору. Але суть процесу залишилася колишньою.

1.2 Винахід набірного шрифту в Китаї

Як і всякому винаходу - винаходу набірного шрифту передує багатовікова історія.

У фивских і вавілонських гробницях знаходили цеглини з витиснутими написами. У ассирийцев літописами були цилинди з паленої глини з вирізаними буквами. Географічні карти на тонких мідних дошках вирізалися афинянами. Римські гончарі на посуді під замовлення друкували ім'я замовника і мету, для якої призначався посуд. Діти багатих римлян грали і одночасно навчалися грамоті на буквах, вирізаних з слонячої кістки або металу.

Але, як і більшість винаходів раннього книгодрукування, набірні шрифти були вигадані в Китаї. Біля 1040 р. китайський коваль Бі Шен створює шрифти з глини після експериментів з дерев'яними літерами.

Би Шен був простим ковалем. Про його винахід мир взнав з твору «Записки про струмок снів», написаного китайським державним діячем Шень До (1031-1095) в 1088 р. Ця своєрідна енциклопедія зі статтями на самі різні теми, в одній з яких розказується, що в роки правління чи Цин (1041-1048)деякий простолюдин Бі Шен зробив пересувний шрифт за наступним способом: взявши в'язку глину, він вирізав в ній знаки висотою з ободок монети, причому кожний ієрогліф складав окремий друк. Для придання літерам міцності він обпалював їх на вогні. Потім він брав приготовану зазделегідь залізну дошку і покривав її сумішшю з соснової смоли, воску і паперового попелу. Перш ніж друкувати, Бі Шен вміщував на дошку залізну рамку для розділення рядків. Ця рамка заповнювалася поставленими в ряд печатями, складаючи суцільну дошку для друкування. Потім Бі Шен підносив її до вогню і нагрівав. Коли паста від тепла розм'якшувалася, він накладав понад літер гладку дошку, після чого поверхня їх робилася рівною, як гострильний камінь. Цей спосіб невигідний для друкування 2-3 примірників, при друкуванні ж декількох стільники або тисяч примірників досягається незвичайна бистротаФлуг K.K. Історія китайської друкарської книги Сунської епохи Х вв. М.; Л., 1959. - С. 60. [24].

# data[].attributes.headline
Компас який створили в стародавньому Китаю(Кердун Артем 6Д)

# data[].attributes.subject
Компас який створили в стародавньому Китаю(Кердун Артем 6Д)

# data[].attributes.body
Компас — найпростіший і найдавніший навігаційний прилад. Орієнтуватися на місцевості з допомогою компаса просто: намагнічена стрілка завжди вказує на північ. Відоме кожному школяреві пристосування має дуже тривалу й цікаву історію. Дивлячись на сучасні астрономічні або радіокомпаси, важко собі уявити, що їхній прототип — шматочок магнітної руди, який люди придумали використовувати для пошуку напрямків — з’явився задовго до нашої ери.

Як і багато інших винаходів, якими людство користується й донині, компас винайшли стародавні китайці. За деякими даними, доісторичні компаси з’явилися за три тисячоліття до нашої ери, за іншими — не раніше 2-го століття до н.е.

Перша версія ґрунтується більше на міфах, ніж на історичних фактах. У Китаї вшановують імператора Хуан-ді, який правив країною приблизно у 2600 році до н.е. Йому приписується винахід першого компаса, з допомогою якого правитель знайшов шлях у пустелі і врятував своє військо від неминучої загибелі. Втім, історично достовірних відомостей про цю людину немає.

Інша гіпотеза свідчить, що в епоху династії Хань (в 1–2 столітті до н.е.) китайці вже користувалися компасом. Цей компас був намагніченим предметом із напівкруглою підставкою, і повертався, завжди вказуючи на одну сторону світу.

Достовірно відомо, що за часів династії Сун (в 10–13 століттях н.е.) у китайців були компаси, якими вони користувалися для орієнтації в пустелях.

# data[].attributes.headline
Учень 6-Ж класу Буркан

# data[].attributes.body
Учень 6-Ж класу Буркан Максим

ПИСЕМНІСТЬ

Писемність в Китаї виникла ще у давнину 3ст.до.н.е.Археологи знайшли багато старовинних предметів з написами.,це посуд,кістки для ворожіння,панцири черепах.

Знаками в китайському письмі є ієрогліфи.Кожен ієрогліф означав окреме слово.у письмі використовувалось близько 10тис.ієрогліфів.

Згодом китайці почали використовувати для письма шовкові стрічки.На них було зручно писати ,але шовк на той час був дуже дорогим матеріалом.На прикінці 1тис.до.н.е.почали писати на папері.Папір був значно дешевшим за шовк та зручнішим,а ніж бамбукові дощечки.Ієрогліфи писали в стовпчиками згори донизу.

МИСТЕЦТВО

Стародавні китайці досягли високої майстерності в обробці досягли високої майстерності в обробці міді й бронзи.Про це свідчать матеріали археологічних розкопок.Бронзовий посуд прикрашався золотом,сріблом,коштовними камінням.На посудинах зображували сцени полювання і військових походів.

# data[].attributes.headline
Історія Шовку. Кушта Маргарити 6-Є

# data[].attributes.subject
Історія Шовку. Кушта Маргарити 6-Є

# data[].attributes.body
Історія шовку налічує вже понад 5 тисяч років. Виробництво шовку бере свій початок у Китаї в епоху неоліту (культура Яншао, 4-те тисячоліття до н. е.). Шовк залишався обмежений Китаєм до відкриття Шовкового шляху в якийсь момент у другій половині першого тисячоліття до нашої ери. Китай зберіг свою віртуальну монополію на виробництво шовку ще на тисячу років. Шовк використовувався не тільки для одягу, а для ряду інших речей, у тому числі письма, а колір шовку в одязі був важливою вказівкою на соціальний клас під час династії Тан.

Культура вирощування та виробництва шовку проникла в Японію близько 300 н. е. До 522 р. н. е. візантійці зуміли отримати яйця шовкопряда і змогли розпочати вирощування тутового шовкопряда; араби почали виробництво шовку в той же час. В результаті поширення шовківництва, експорт китайського шовку став менш важливим, хоча вони ще зберігали панування над ринком шовку для предметів розкоші. Хрестові походи принесли виробництво шовку в Західну Європу, зокрема у багато італійських держав, де в результаті почався економічний бум від експорту шовку в іншу частину Європи. В Середньовіччі також почали відбуватися зміни в технології виробництва, з появою таких пристроїв, як прядка. У 16 столітті Франція приєдналася до Італії в розробці успішної торгівлі шовком; зусилля більшості інших країн для створення власної шовкової промисловості були невдалими.

Промислова революція змінила більшу частину шовкової промисловості Європи. Завдяки інноваціям в прядінні бавовни, бавовна стала значно дешевше у виробництві і, як наслідок, більш дороге шовкове виробництво стало менш поширеним. Однак нові ткацькі технології підвищили ефективність виробництва. Серед них був Жакардовий ткацький верстат, розроблений для шовкової вишивки. Епідемія декількох захворювань тутового шовкопряда спричинила падіння виробництва, особливо у Франції, де ця галузь так і не оговталася. У 20 столітті Японія і Китай відновили свою колишню роль в шовковій промисловості, а Китай зараз в черговий раз є найбільшим у світі виробником шовку. Поява нових тканин, таких як нейлон, сприяла зниженню поширеності шовку по всьому світу, і шовк тепер знову став досить рідкісним предметом розкоші, набагато менш важливим для індустрії, ніж у період свого розквіту.

# data[].attributes.headline
Порцеляна, Рудківська Катерина 6-Д

# data[].attributes.subject
Порцеляна, Рудківська Катерина 6-Д

# data[].attributes.body
Китайська порцеляна є однією з найважливіших складових культури та мистецтва Китаю.       Порцеляна – це збірний термін, який включає в себе всі керамічні вироби (білі та прозорі), незалежно від того, з яких компонентів вони зроблені та для яких цілей. Китай вміщає в собі широке різноманіття сировини для вироблення порцеляни. Перша порцеляна була зроблена в період палеоліту. Порцеляною вважається як посуд, зроблений з цегли та плитки, так і високоякісний керамічний посуд ручної роботи, вижарений на вогні. Цікаво, що варіантом перекладу слова «порцеляна» на англійську мову є слово «Китай».Китайські традиції розділяють це поняття на два головні види: високого прожарювання та низького. Китайська порцеляна може також бути поділена на так звану порцеляну півночі та півдня, так як сучасний Китай умовно поділений за географічними ознаками на дві різні ділянки суходолу, зміщені внаслідок дрейфу материків, і з’єднання між якими пролягає між ріками Жовтою та Янцзи. Такий поділ зумовив і відмінності у матеріалах, застосованих для виготовлення порцеляни та у її зовнішніх особливостях.У китайців найціннішим вважався посуд ручної роботи з відбитками пальців автора. Сучасна китайська порцеляна й сьогодні- одна з найкращих. Порцелянові заводи Чунцін виготовляють порцеляну, яка й у самому Китаї за ціною доступна не кожному. До нас, в Україну, якщо й надходить продукція щоденного вжитку, то адаптована до смаків вітчизняного споживача: чашки більші, тарілки глибші.