# data[].attributes.body
Som elev likte jeg skolen. Jeg likte tavleundervisning og bøker. På ungdomsskolen var mobiltelefon forbudt i timen, og ingen hadde egen pc. Jeg reflekterte som elev lite over elle mulighetene man ble "frarøvet" ved kun å notere ned det læreren skrev på grønntavla.

I overgangen fra elev til lærer har jeg fått øynene opp for alle mulighetene det digitale samfunnet gir. Et klasserom er ikke kun definert som et rom med fire vegger, en tavle, en lærer og elever bak pulter. Internett gir blant annet mulighet for at klasserommet kan ekspandere utenfor de fire veggene. Klasserommet kan ekspandere ut fra skolen og ut i verden.

Jeg har innsett at digitale medier kan være en super ressurs for læring, dersom en lærer å bruke det hensiktsmessig. Digitale medier gir ikke bare muligheten for å skaffe seg ny kunnskap, men også formidle den kunnskapen man har. Jeg har innsett at det faktisk finnes andre måter å formidle kunnskap på enn en PowerPoint med WordArt-overskrifter og billige effekter.

# data[].attributes.body
"Om ikke skolen lærer bort sentral kompetanse som kildekritikk, personvern og opphavsrett, blir det opp til hver enkelt elev å skaffe seg digital kompetanse. Da privatiseres opplæringen, noe som rimer dårlig med formålet med den norske skolen."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Om ikke skolen lærer bort sentral kompetanse som kildekritikk, personvern og opphavsrett, blir det opp til hver enkelt elev å skaffe seg digital kompetanse. Da privatiseres opplæringen, noe som rimer dårlig med formålet med den norske skolen.

Denne kommentaren sto på trykk i Klassekampen 11. desember 2014.

Klassekampen setter et viktig spørsmål på dagsordenen når avisa 4. desember peker på at det finnes for lite forskning på bruk av IKT i skolen. Det er vi ved Senter for IKT i utdanningen enige i. Det er imidlertid betenkelig at ikke Klassekampens kommentator klarer å se svakhetene i den refererte artikkelen fra tidsskriftet Bedre Skole.

Klassekampens kommentator mener artikkelen viser at høy bruk av IKT i skolen gir dårligere karakterer i engelsk. Men sånn er det jo ikke. Det at noe opptrer sammen betyr ikke at det ene er årsak til det andre. Eller sagt på vitenskapens eget språk - kausalitet er noe annet enn tilfeldig korrelasjon. Når vi i tillegg ser at det hele hviler på et lite antall elever, ikke mer enn 138 stykker, da blir det for tynt. Videre kan det hende at måten man har brukt IKT i engelskundervisningen i den aktuelle skolen ikke har fungert etter hensikten. Denne forskningen gir altså ikke grunnlag for å omgjøre store deler av læreplanverket Kunnskapsløftet.

Vi ønsker oss forskning på hvordan teknologien kan gi oss bedre engelskundervisning. Det ville være langt mer interessant enn om den nevnte skolens mer eller mindre vellykkede IKT-satsning har virket. Vi kunne stilt opp mange eksempler på vellykket implementering av IKT.

For eksempel følger vi en videregående skole tett, der ser vi at et kull har løftet seg en hel karakter i matematikk etter at de innførte flere tiltak der IKT står sentralt. Skolen ligger nå langt over landsgjennomsnittet, men vi trekker selvsagt ikke generelle konklusjoner ut fra en enkelt skoles resultater. Likevel - når vi snakker med folk på skolen, trekker de fram nettopp IKT-satsingen som viktig for de gode resultatene.

Akkurat dette er det verdt å merke seg, for i Klassekampens kommentar ligger det en holdning om at det ikke er relevant hva lærere og elever mener om IKT i skolen. Vi ved Senter for IKT i utdanningen mener tvert i mot at vi må høre mer på lærerne. Universitetet i Oslo og Senter for IKT i utdanningen har akkurat gjennomført den norske delen av ICILS-studien. I studien International Computer and Information Literacy Study (ICILS)som ble gjennomført blant et representativt utvalg av norske lærere, uttaler 90 % av lærerne på 9. trinn, at IKT øker elevenes interesse for å lære. Det må vi ta på alvor, spesielt i en skole som generelt sliter med elevenes motivasjon.

Den store ICILS-studien slår også hull på myten om "de digitale innfødte". Det er nemlig stor forskjell på hvor kompetente de unge er i møte med IKT. Om ikke skolen lærer bort sentral, moderne kompetanse som kildekritikk, personvern og opphavsrett, da privatiseres denne opplæringen. Det er ikke i tråd med hva norsk skole er til for. Informasjonssikkerhet, søkestrategi, kreativ produksjon og innovasjon - alt dette er viktige områder der skolen kan og skal bidra.

Vi er glade for at Klassekampen tar til orde for mer forskning på området teknologi og læring. Utgangspunktet må da være hvordan vi får bedre, mer og annerledes læring ved bruk av IKT.

# data[].attributes.attachment_link.description
Om ikke skolen lærer bort sentral kompetanse som kildekritikk, personvern og opphavsrett, blir det opp til hver enkelt elev å skaffe seg digital kompetanse. Da privatiseres opplæringen, noe som rimer dårlig med formålet med den norske skolen. Denne kommentaren sto på trykk i Klassekampen 11. desember 2014.

# data[].attributes.attachment_link.description
Fremtiden starter nå - om læring i en digital hverdag. Videoen er laget av Gyro for Senter for IKT i utdanningen, og ble først vist på konferansen Kaleido2010 i Tromsø.

# data[].attributes.body
Rita Helgesen, leder i Norsk Lektorlag, mener skolen bør fokusere på å bruke digital teknologi som et middel for læring

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fremtidens kunnskapssamfunn er digitalt. Norske elevers digitale kompetanse stammer i dag oftere fra det de har lært seg på PC-er og nettbrett hjemme enn det de har lært på skolen. Slik kan det ikke være. God bruk av digitale verktøy i skolen krever aktiv involvering av lærerne. Skolen må ta spranget fra å fokusere på utstyret til å bruke det som middel for læring.

Stortinget behandler nå meldingen "Digital agenda for Norge", som har et eget kapittel om IKT-kompetanse og -forskning. Man slår fast at det vil være avgjørende for Norges utvikling og velferd hvilken evne vi har til omstilling og i hvilken grad vi makter å ta i bruk teknologi. Hvordan er den digitale kompetansen i dagens skole og i lærerutdanningene?

Ikke bra nok

Én av fire norske 15-åringer mangler digital kompetanse til å bruke digitale verktøy i en faglig sammenheng. Det er altfor dårlig. Den digitale dømmekraften, evnen til kritisk og analytisk bruk av kilder, er heller ikke god nok. Forskningen viser at tunge investeringer i datamaskiner og teknologi ikke bedrer elevenes læringsutbytte.

God bruk av digitale verktøy i skolen krever aktiv involvering av lærerne. Valg av IKT og andre pedagogiske verktøy må skje på fagenes premisser. Norsk Lektorlag mener det er avgjørende at bruk av IKT og digitale læremidler styres av faglæreren på den enkelte skole, som må ha reell mulighet til å velge blant lærebøker og digitale læremidler. Dette underbygges av forskning og erfaring. Analoge og digitale virkemidler som kombineres på en god måte styrker læringen. Motsatt viser evaluering av flere satsinger skuffende resultater når bruken av teknologi i skolen plasseres utenfor lærernes domene.

Ildsjeler og tilfeldigheter

De fleste norske lærerutdanningene mangler en helhetlig tilnærming til å utvikle profesjonsfaglig digital kompetanse, det har NIFU avdekket. Utvikling av slik kompetanse er gjennomgående svakt forankret i ledelsen. Ute i skolen er det også behov for at både skoleledere og skoleeiere systematiserer og kvalitetssikrer sin digitale kompetanse. For mye er i dag plassert hos ildsjeler og basert på tilfeldigheter. Profesjonsfaglig IKT-kompetanse må inn både i grunnskolelærerutdanningene, i de integrerte lektorprogrammene og i Praktisk pedagogisk utdanning (PPU) for å få bedre bruk av IKT i norsk skole. IKT-kompetansen trengs på alle fagområder, ikke bare IKT og realfag. Vi trenger også mer forskning på pedagogisk og didaktisk bruk av IKT for en kunnskapsbasert utvikling.

Digitale hjelpemidler vil utgjøre viktige verktøy i en fremtid hvor kunnskap skal være basis for velferd og utvikling - men de kan ikke være mål i seg selv. PISA-tester i 70 land viser at elever som ofte benytter IKT får dårligere resultater enn elever i land som i liten grad bruker IKT. Norske elever har ifølge OECD IKT-ferdigheter under gjennomsnittet, og OECD mener at en årsak til dette kan være feilaktig eller dårlig bruk av teknologien. Datateknologien har gitt "falske forhåpninger", har OECD-direktør Andreas Schleicher uttalt til BBC.

Sosiale ulikheter

Samtidig varierer tilgangen til digitale hjelpemidler i skolen mye. Rike kommuner som Bærum utstyrer alle elever med iPad, mens andre og fattigere kommuner har utstyr som er foreldet. Norske elevers digitale kompetanse stammer derfor oftere fra det de har lært seg på PC-er og nettbrett på fritiden enn det de har lært på skolen. Bruken er knyttet til rekreasjon og spill, sjelden til faglig relatert bruk. Dette forsterker sosiale ulikheter fremfor å redusere dem. IKT kan være et nyttig verktøy for lærerne til å kunne tilpasse opplæringen til det nivået den enkelte elev har med IKT. Dette forutsetter at lærerne selv mestrer verktøyene og kan lære elevene å bruke dem på en god måte, på fagenes premisser. For å komme dit, må mange lærerutdanninger og videreutdanningstilbud ruste neste generasjons lærere enda bedre. IKT må også integreres bedre i videreutdanningstilbudene i fag.

Dagens etter- og videreutdanning for lærere innen IKT består for ofte av korte kurs i generelle tekniske løsninger. Lærerne får lite tid og anledning til å utvikle gode undervisningsopplegg som øker læringskvaliteten i det enkelte fag. Faglig-didaktisk kompetanseheving er samtidig av det lærere og lektorer etterspør mest innen IKT.

På læremiddelfronten trenger vi flere digitale læremidler som setter elevenes grunnleggende og fagspesifikke ferdigheter i sentrum. 18 fylkeskommuner har gått sammen om offentlig eid utvikling av digitale læremidler gjennom Nasjonal digital læringsarena (NDLA), som nesten har monopol i Norge innen videregående opplæring. I grunnopplæringen utgjør digitale læremidler under 10 prosent av omsetningen i Norge, mot 25 prosent i Danmark. Kvaliteten på NDLA er ikke god nok til å fungere som et alternativ til tradisjonelle læremidler.

Kompetansemål

Regjeringen har varslet færre kompetansemål når læreplanene nå skal revideres. Samtidig vil den beholde digital kompetanse som en grunnleggende ferdighet i skolen. Det er da avgjørende at det faglige innholdet kommer først, og at digitale ferdigheter integreres bedre i det enkelte fag. Dette må skje på fagets premisser, ikke som et generelt prinsipp.

Nesten halvparten av elevene i VG2 oppgir at bruk av datamaskin/nettbrett virker forstyrrende i skolen. Over halvparten mener at lærerne ikke vet hva elevene gjør på maskinene sine. Forskning viser at det er krevende for elever og lærere å bruke både lærebøker og ulike digitale kilder. Læreren må forberede seg mye mer, og strukturere undervisningen på andre måter. Veilederrollen blir også mer kompleks når elevene skal håndtere mange ulike kilder på en gang.

Varierte arbeidsmåter skaper samtidig motivasjon. IKT gjør det enklere for elevene å skaffe informasjon, kommunisere med barn og unge i andre land og lære med hele verden som klasserom.

Teknologien er ikke målet. Den kan gi økt læring når kommunikasjon, språk og kunnskaper aktivt brukes i læringsprosesser i samarbeid med andre, i undervisning ledet av en lærer som vet hvordan IKT best brukes i det enkelte fag.

# data[].attributes.attachment_link.title
KOMMENTAR: Digitalisering som fremmer læring

# data[].attributes.attachment_link.description
Fremtidens kunnskapssamfunn er digitalt. Norske elevers digitale kompetanse stammer i dag oftere fra det de har lært seg på PC-er og nettbrett hjemme enn det de har lært på skolen. Slik kan det ikke være. God bruk av digitale verktøy i skolen krever aktiv involvering av lærerne.

# data[].attributes.body
Som elev ga vi ofte tilbakemelding til læreren på hva han eller hun kunne gjøre annerledes. Variasjon ble av svær mange nevnt, uten at det kanskje kom konkrete forslag på hva variasjon innebar.
..............
Jeg mener at den digitale verden er en alternativ læringsarena i seg selv. Det finnes utallige apper, spill, internettsider man kan bruke ved undervisning. Og det kommer sannsynligvis mange flere. Jeg tror både lærere og elever gjør nytte av å utforske de ulike mulighetene den digitale verden gir. Et prosjekt på Rothaugen ungdomsskole i Bergen er et godt eksempel på akkurat dette. Elise Djupedal har publisert en padlet med informasjon og artikler om prosjektet på Rothaugen.

# data[].attributes.body
Under praksisen var jeg hjelpelærer i en 9. klasse. Klassen var midt i et naturfagsprosjekt der oppgaven var at hver gruppe skulle sette seg inn i temaet de hadde fått utdelt, for så å lære det bort til resten av klassen. Det var satt stor fokus på "lære-bort"-delen.

Under prosjektet benyttet alle elevene, uten unntak, pc. Hver elev hadde sin egen skole-pc, og læreren informerte meg om at skole-pc'en sto på lik linje som en lærerbok, dvs. at den måtte elevene alltid ha med seg.

Elevene brukte pc'en til å finne supplerende stoff til sitt tema, utenfor det som stod i boka. I tillegg brukte de den for å lage presentasjoner, hente relevante videoer fra youtube, lage kahootes, og samskrive.

Det viste seg ut fra min observasjon og samtale med kontaktlærer, at skole-pc'ene var en meget nyttig ressurs for innhenting av informasjon og formidling av kunnskap. Og elevene selv var veldig fornøyd.

# data[].attributes.body
Marie Thurmann-Moe har skrevet master om digitale skiller i Norge. I et innlegg i Dagsavisen 24.02.2015 kritiserer hun den norske skolen for å ha liten fokus på digital kompetanse.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Har du noen gang hørt om et firma der all kommunikasjon foregår per brev eller med faks? Eller hva med en bank der kunder kun kan betale regninger med cash? Ikke noe du forbinder med 2015 akkurat. Men hva med en skole der elever bruker blyant og papir, og tavle er den vanligste undervisningsformen? Er ikke det litt gammeldags?

De siste hundre årene har samfunnet forandret seg enormt, særlig om man tenker på den digitale teknologien. Norge har blitt et digitalt samfunn der internett har tatt over store deler av hverdagen. Skolen derimot har ikke forandret seg på samme måte. Lærebøker på papir er det mest brukte læremiddelet, og bøkene er også lagt opp slik at de dekker hele den nasjonale læreplanen. Samtidig vet vi at et viktig pedagogisk prinsipp er at skolen skal møte elevene med de erfaringene elevene har fra før.

Så, hvem er egentlig dagens skoleelever? Hva slags erfaringer har de? Hva slags liv lever de utenfor skolen og hva slags interesser har de? Selvfølgelig varierer dette fra elev til elev. Det finnes likevel en stor fellesnevner. De er digitale. I medietilsynets rapport "Barn og medier 2014" har 2.000 barn og unge mellom 9-16 år svart på bruk og opplevelser knyttet til PC, internett, mobil, dataspill og TV (Medietilsynet, 2014). Her svarte 95 prosent at de har tilgang til Mac eller PC og 94 prosent har mobiltelefon. 98 prosent av guttene og 90 prosent av jentene sier de spiller på fritiden.

I kunnskapsløftet er digital kompetanse en grunnleggende ferdighet på samme måte som det å skrive, lese, regne og uttrykke seg muntlig. En grunnleggende ferdighet skal inngå i alle fag i utdanningen, fra barnehage til videregående skole og videre gjennom høyere utdanning. Det betyr dermed at digital teknologi skal være et ledd i den didaktiske og metodiske tilretteleggingen i alle fag. Her kan det se ut som vi har en lang vei å gå.

Det finnes ulike tolkninger av hvordan den digitale ferdigheten skal implementeres i skolen, men de fremstår som litt misforståtte. Noen velger å tolke det som om digital kompetanse er et eget fag i skolen der skolen skal lære elvene om digital kompetanse, og holder av et par timer i uken på datarommet der elevene kan lære om PowerPoint, Word osv. Andre tolker det dit hen at internett skal læres om rent historisk og mer som et kulturelt fenomen. Et eksempel er norskboken fra tiendetrinn "fra saga til CD" der tittelen i seg selv understreker poengene mine. (Akkurat som om CD er det hotteste innen digital teknologi). Her er "På nett" et eget kapittel, ved siden av kapitteler om nyromantikken og samiske dialekter (Fra saga til CD, 2007).

I tillegg forbyr noen skoler mobiltelefoner, og noen skoler forbyr internett, eller filtrerer deler av internett istedenfor å lære bort hvordan man eventuelt kan forholde seg til det. Holdninger om at internett er forstyrrende i undervisningssituasjoner er heller ikke en sjeldenhet. I Monitor 2013 måles den digitale tilstanden på skoler i Norge. Her svarer over halvparten av lærerne at bruk av internett forstyrrer dialogen og skaper uro i timene (Hatlevik et al., 2013).

Det finnes ingen fasit på hvordan læring skal skje. Det viktigste er at det skjer. Undervisningen på skolen bør ikke bli en arena der elever ukontrollert skal henge på internett og gjøre hva de vil. Men skolen og lærerne bør i større grad dra nytte av de ulike formene for medier som finnes, for å få læring til å oppstå på mer inspirerende og spennende måter. Det er dette som er fremtidens læring. Det må likevel understrekes at det digitale ikke skal erstatte læreren. En risiko med ukritisk implementering av digital teknologi i undervisning er selvfølgelig at lærerne kan bli passive fordi de tenker elevene klarer seg selv. Det må derfor være et mål at internettbruk på skolen fremstår som noe helt annet enn internettbruk hjemme, en mer kontrollert og kompetanserelatert form for bruk. Dette er viktig.
Man trenger dermed digitalt kompetente lærere. Lærere som ikke bare kan forholde seg til digital teknologi (for det kan de fleste i 2015), men lærere som på kreative måter klarer å bruke internett for å fremme læring.

Et eksempel er det populære spillet Minecraft, som er blitt utviklet til å bruke i matteundervisning. Den undervisningsbaserte versjonen legger opp til samarbeid og diskusjon både før, under og etter spillet, det er derfor også viktig at læreren er godt forberedt. Også sosiale medier som Twitter og Facebook kan brukes i skolen og gir muligheten til tett og annerledes dialog mellom lærer og elev. Her kan også elevene dele ting med hverandre og innhente inspirasjon og informasjon på en måte de er vant med selv.

Skolen kan velge å lukke øynene for hva som skjer ellers i samfunnet og hva elevene og ungdommene faktisk kan, og innta en posisjon som en slags motkultur for den digitale utviklingen som foregår ellers. Eller de kan velge og ikke se på elevenes virkelighet som en trussel, men heller anerkjenne hvor de kommer fra. Om dette ikke skjer, kan gapet mellom elevenes virkeligheten og den virkeligheten som de forholder seg til på skolen, bli større og større. Jeg vet at elever lærer av tavle og penn og at det er viktig å skrive pent. Men vi må være realistiske. Til syvende og sist er skolens rolle å forberede elevene til det fremtidige samfunns og arbeidsliv. Det er vanskelig å forutse fremtiden, men lite tyder på at den vil bli mindre digital.
Skolen kan velge å lukke øynene for hva som skjer ellers i samfunnet.
Publisert i Dagsavisen tirsdag 24. februar
Internasjonalen Arne Strand Radikale Røster Redaksjonens utvalgte innlegg Perspektiv Publisert på Dagsavisens debattsider samme dag. Blåmandag Grønn hverdag Publisert i Dagsavisens papirutgave samme dag. Ille til mote Anders Heger Diskuter nå Hege Ulstein Espen S. H. Rusdal Ivar A. Iversen Utvalgte innlegg Reidar Sollie Halvor Finess Tretvoll Henvisning 1 Henvisning 2 Cancun Til Dagsavisen.no Refleks Selvbilder Global Voldtekt Dagens leder

# data[].attributes.attachment_link.description
Har du noen gang hørt om et firma der all kommunikasjon foregår per brev eller med faks? Eller hva med en bank der kunder kun kan betale regninger med cash? Ikke noe du forbinder med 2015 akkurat. Men hva med en skole der elever bruker blyant og papir, og tavle er den vanligste undervisningsformen?

# data[].attributes.body
Det finnes haugevis av nettsider og apper som kan brukes i klasserommet. Jeg mener at ved å ta i bruk ulike medier i undervisningen, får elevene større mulighet til å utvikle seg selv, ved å utforske lærestoff, eller presentere lærestoffet, på nye og kreative måter.

# data[].attributes.headline
Digital kompetanse i norsk skole er en bløff

# data[].attributes.subject
Digital kompetanse i norsk skole er en bløff

# data[].attributes.body
Tjerand Silde kritiserer den digitale kompetansen i dagens skole. Han påpeker at kunnskapsløfte i 2006 fastslo at digitale ferdigheter i grunnskolen skulle likestilles med det å kunne lese, regne og uttrykke seg muntlig og skriftlig. Ti år etter er endringene nesten ikke synlig.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vår moderne hverdag utvikler seg i en rasende fart, og vi er helt avhengige av å utdanne personer med kompetanse til å både forstå og videreutvikle det teknologiske samfunnet vi lever i. Dette var det også forståelse for i 2006, da Kunnskapsdepartementet fastslo at digitale ferdigheter i grunnskolen skulle likestilles med å kunne lese, regne og uttrykke seg muntlig og skriftlig.
Ti år senere er endringene nesten ikke synlige, og de fire andre grunnleggende ferdighetene har fremdeles en mye sterkere posisjon i undervisningen.
Her har både Kunnskapsdepartementet, lærerutdanningene, forlagene og skolene en jobb å gjøre.

Forestillingen om digital kompetanse

Utdanningsdirektoratet skriver: "Digitale ferdigheter vil si å kunne bruke digitale verktøy, medier og ressurser hensiktsmessig og forsvarlig for å løse praktiske oppgaver, innhente og behandle informasjon, skape digitale produkter og kommunisere. Digitale ferdigheter innebærer også å utvikle digital dømmekraft gjennom å tilegne seg kunnskap og gode strategier for nettbruk."

Dette er ikke realiteten i dagens klasserom. Her blir digitale ferdigheter ofte regnet som å kunne bruke datamaskiner til å skrive tekster i Word, lage enkle diagrammer i Excel, lage fancy presentasjoner i Power Point og søke etter informasjon via Google og på Wikipedia. Dette er ikke den digitale kompetansen samfunnet skriker etter. Faktisk har vi i løpet av norsk grunnskole cirka 600 timer med undervisning i både kunst og håndverk og KRLE, men ikke en eneste time som omhandler digital teknologi.

Problemet er ikke bare at skolene og lærerne ikke følger Utdanningsdirektoratet sine retningslinjer, de møter på utfordringer allerede i fagenes læreplaner, veiledninger og fagbøker.

I lærerplanen for matematikk i grunnskolen er digital kompetanse bare nevnt i fire av 25 kompetansemål, og alle disse handler om å gjøre noe " med og utan digitale verktøy". Det er ingen konkrete ferdigheter knyttet til digital kompetanse i det faget som anses som det mest tekniske i skolen. I naturfag er det ikke nevnt i det hele tatt, men ordene grafisk og elektronisk er nevnt en gang hver. I kunst og håndverk nevnes digitale opptak, digital programvare og digitale presentasjoner. Dette er en svært skuffende trend som gjennomsyrer alle fag og deres fagbøker.

Digitalt innfødt er ikke lik digitalt kompetent

En utbredt og dominerende myte i skolen er at dagens unge har digital kompetanse fordi de er født inn i en digital verden. Misforståelsen ligger i at de ofte er veldig flinke til å spille spill, finne videoer på Internett og koble sammen elektroniske enheter. Det er derimot fravær av digital dømmekraft, teknologisk innsikt og skaperkraft. Skolen skaper forbrukere av digital teknologi, mens dagens og fremtidens samfunn trenger skapere. De utfordringene som venter oss krever en bred forståelse av hvordan ting henger sammen og kan endres. Dette er kunnskap som alle trenger, ikke bare de spesielt interesserte.

Vi må ta et valg: skal vi gjøre noe med det eller skal vi la ting være? I matematikktimene burde elevene programmere og lage egne algoritmer for å løse og modellere matematiske problemer. De burde designe egne produkter digitalt i kunst og håndverk, og printe dem ut med en 3D-printer. Ikke minst burde de diskutere alle de etiske utfordringene med førerløse biler og kunstig intelligens i KRLE og jobbe med prosjekter knyttet til datamaskinens utvikling, gjennombrudd, muligheter og utfordringer i samfunnsfag. Mulighetene for å utvikle verdifull digital kompetanse er mange.

Siden 2013 har 15 land i Europa innført informatikk som fag i skolen. Dette inkluderer mange land som er betydelig dårligere stilt enn Norge når det kommer til tilgang på utstyr, internett og økonomiske ressurser. Til sammenligning starter Kunnskapsdepartementet høsten 2016 et pilotprosjekt med programmering som valgfag i norsk skole som skal vare i tre år. Dette er imidlertid kun ved noen utvalgte skoler. Så får vi se hvor veien fører videre etter det.

Samfunnet krever endringer

Det er flere grep som må gjøres for å forberede elevene på fremtiden. Kunnskapsdepartementet og utdanningsdirektoratet må fornye læreplanene og sette større fokus på kritisk og skapende digital kompetanse. De må også opprette et nytt, obligatorisk fag som omhandler digital teknologi og tar for seg alle de viktige ferdighetene Utdanningsdirektoratet beskriver som digital kompetanse. Høgskolene og universitetene må inkludere obligatoriske fag med fokus på digital teknologi i lærerutdanningen og tilby etterutdanning til lærere. Forlagene må oppdatere lærebøkene i samtlige fag slik at innholdet er relevant i dagens samfunn. Skolen og lærerne må utnytte bedre de mulighetene som finnes i dagens læreplaner til å settet et enda større fokus på den digitale verden vi lever i.

I opplæringsloven kan vi lese at " opplæringa i skole og lærebedrift skal, i samarbeid og forståing med heimen, opne dører mot verda og framtida og gi elevane og lærlingane historisk og kulturell innsikt og forankring". Dersom vi skal: " opne dører mot verda og framtida", da må vi ta digital teknologi på alvor. Nå.
Teksten er tidligere publisert på tjerandsilde.org og gjengitt med tillatelse.

# data[].attributes.attachment_link.title
KRONIKK: Digital kompetanse i norsk skole er en bløff

# data[].attributes.attachment_link.description
Vår moderne hverdag utvikler seg i en rasende fart, og vi er helt avhengige av å utdanne personer med kompetanse til å både forstå og videreutvikle det teknologiske samfunnet vi lever i. Dette var det også forståelse for i 2006, da Kunnskapsdepartementet fastslo at digitale ferdigheter i grunnskolen skulle likestilles med å kunne lese, regne og uttrykke seg muntlig og skriftlig.

# data[].attributes.headline
Skolen samsvarer ikke med unges virkelighet

# data[].attributes.subject
Skolen samsvarer ikke med unges virkelighet

# data[].attributes.body
"Marius Thorvaldsen i Work-work etterlyser et større fokus på
digitale ferdigheter, teknologi og
muligheter som en del av skolen.
Han tror mye av grunnen til at
det er fravær i utgangspunktet,
er at mange ikke opplever at
skolen er relevant for det de er,
eller er i ferd med å bli."

# data[].attributes.attachment_link.description
Get access to files anywhere through secure cloud storage and file backup for your photos, videos, files and more with Google Drive.

# data[].attributes.body
Regjeringen har lagt frem sin nye digitaliseringsstrategi for skolen, som senteret for IKT i utdanning har bidratt til å utarbeide.

# data[].attributes.attachment_link.description
Strategien er en oppfølging av regjeringens overordnede arbeid for å møte de teknologiske endringene vi står overfor og de fem hovedprioriteringene i "Digital agenda for Norge".

# data[].attributes.body
https://www.udir.no/laring-og-trivsel/lareplanverket/grunnleggende-ferdigheter/digitale-ferdigheter/

# data[].attributes.attachment_link.description
Get access to files anywhere through secure cloud storage and file backup for your photos, videos, files and more with Google Drive.