# data[].attributes.headline
"Три глобальні тренди онлайн-освіти, про які варто знати"

# data[].attributes.subject
"Три глобальні тренди онлайн-освіти, про які варто знати"

# data[].attributes.body
1. Microlearning (мікронавчання).
Скорочення тривалості курсів – демонстрація тренду microlearning, що останнім часом впевнено захоплює онлайн-освіту. Люди звикли швидко отримувати потрібну інформацію з Google та дивитися короткі відео на YouTube.

2. Adaptive learning (адаптивне навчання).
Персоніфікація, адаптація під студента, індивідуальна траєкторія навчання – усе це терміни, що стосуються тренду адаптивного навчання. Сучасні дані дозволяють передбачити сценарії поведінки користувачів – так можна створити систему навчання, яка підлаштовуватиметься під кожного учня індивідуально.

3. Gamification (гейміфікація).
Секрет у тому, що ігри можуть захопити та утримати увагу – через це вони стали потужним інструментом сучасної освіти. Варто запам'ятати слово «гейміфікація» – додавання елементів гри до іншої діяльності, наприклад, навчання. Значки, рівні, бали – усе це елементи ігор, які заохочують учня та стимулюють його мотивацію.

# data[].attributes.headline
"Найефективнішим способом навчання стає навчання запитаннями"

# data[].attributes.subject
"Найефективнішим способом навчання стає навчання запитаннями"

# data[].attributes.body
Коуч стимулює думати, направляє, оптимізує процес, але відповіді шукає сам учень.

Тепер діти – не пуста посудина, яку треба наповнити, а насіння, у якому вже закладена програма, треба лиш здобрювати грунт та поливати.

Можна навчатись у мудрих людей, але свій авторський шлях збудуєш, коли слухатимеш себе, своє серце.

# data[].attributes.headline
"Індивідуальний підхід" 

# data[].attributes.subject
"Індивідуальний підхід" 

# data[].attributes.body
Для кожного учня створюється окремий навчальний план, починаючи від підбору підручників, закінчуючи переліком завдань для розв'язання на уроці та вдома. Прописується навіть кількість часу, яку учень повинен присвятити домашнім завданням. У межах одного уроку різні учні можуть виконувати різні завдання з теми. Якщо для одного виклад ведеться коротко і про головне, даються легкі задачі, то іншим пояснюють все більш детально та даються завдання вищої складності. Відповідно до рівня навчального плану і проводиться оцінювання.

# data[].attributes.headline
"Практичність"

# data[].attributes.subject
"Практичність"

# data[].attributes.body
Дітей потрібно навчати здебільшого тому, що їм знадобиться у житті. Вони повинні змалку вміти як зорієнтуватися на місцевості, як порахувати вартість товару з кількома знижками,  як вирахувати відсоток від податку, створити резюме в Інтернеті, контролювати банківський рахунок тощо.

Відмінити  таке явище, як іспит. Чи проводити періодичні контрольні і самостійні роботи  - вирішує вчитель. Загальний контроль знань повинен проводитись лише після закінчення школи, а результати контролю не є такими вже і важливими. Адже головне підготувати не до іспиту, а  до життя.

# data[].attributes.body
Довіра до вчителів. Зменшення кількості різноманітних перевірок та методичних консультацій. Повинна діяти єдина система освіти, і, відповідно, однакові рекомендації для вчителів. Як викладати обирає сам вчитель.

Довіра до учнів. Вважається, що учень сам може обрати, що для нього корисніше. Наприклад, якщо на уроці вмикають документальний фільм, а дитині він не цікавий, школяр може замість перегляду стрічки читати книгу.

# data[].attributes.headline
"Основна роль освіти – навчити дитину самостійності"

# data[].attributes.subject
"Основна роль освіти – навчити дитину самостійності"

# data[].attributes.body
Замість того, щоб змушувати «зубрити» формули, вчителі повинні показувати, як ефективно використовувати довідники, калькулятори, Інтернет тощо для вирішення їхніх проблем.

# data[].attributes.headline
"Приємні дрібниці". Приклад фінської школи

# data[].attributes.subject
"Приємні дрібниці". Приклад фінської школи

# data[].attributes.body
- немає охорони чи високого паркану довкола школи. Тут діє система автоматичних замків, тож школярі можуть потрапити у приміщення тільки відповідно до розкладу;

- сидіти за шкільною партою не обов’язково. Для максимально комфортного проведення часу школярам дозволено сидіти на підлозі чи на килимах, які є у всіх кабінетах молодшої та середньої школи. Також діти можуть ходити у змінному взутті чи бігати лише в шкарпетках;

- немає форми, діти можуть приходити навіть у піжамі;

- у Фінляндії вчителі не практикують викликання учнів «до дошки».  Під час уроку всі виконують завдання самостійно, а вчитель та його помічники контролюють і допомагають школярам. До речі, учні можуть писати в зошитах олівцем і стирати написане хоч сотню разів;

- уроки на свіжому повітрі є невід’ємною складовою фінської школи.  Також кожної перерви вчителі виводять дітей на свіже повітря;

- а ще фінські діти практично не отримують домашніх завдань. Батькам замість навчання вдома рекомендують зводити дітей у музей, галерею, на пікнік, у басейн тощо.

# data[].attributes.headline
 "Добровільність"

# data[].attributes.subject
 "Добровільність"

# data[].attributes.body
Вчиться той, хто хоче вчитися. Якщо дитина не зацікавлена в освіті або немає до цього здібностей, її навчання закінчується після 9 класу. Увагу учня скерують на якусь нескладну практичну професію та не будуть завалювати «двійками». Адже не всім будувати літаки, хтось має і професійно керувати автобусами. Головне завдання середньої школи: виявити, чи іти дитині вчитися далі в ліцей, чи корисніше піти у професійне училище. Варто відзначити, що обидва шляхи повинні однаково високо цінуватися.