# data[].attributes.body
Jeg skal ta for meg to vidt forskjellige innspillinger av Bach's andre sonate for solofiolin, tredje sats, som også er det stykket jeg selv har tenkt å spille inn og produsere.

Den første er en gammel innspilling av Jascha Heifetz (https://youtu.be/i4gSEKn1gro). Innspillingen er preget av en klar, men relativt myk, klang. Det mest påfallende er hvor dominerende direktelyden fra instrumentet er, i forhold til romklangen. Det er veldig lite etterklang å høre, utover den naturlige resonansen i instrumentet. Noen steder kan man dog svakt høre tendenser til en diskant etterklang som later til å komme fra rommet, så det er ikke nødvendigvis et veldig lite lokale, selv om det antakeligvis ikke er et rom med store harde flater, og mikrofonen definitivt er plassert nært inntil instrumentet.

Den andre er en noe nyere innspilling av Arthur Grumiaux (https://youtu.be/hPSH5Hut9Ug?t=11m37s) (i stereo!). Her er det en noe hardere klang fra instrumentet, men den blir utbalansert av en mye større grad av romklang. Det er ikke en spesielt lang etterklang, men rund og fyldig, og kanskje typisk for et lite kirkerom med harde vegger. Mikrofonen er nok her plassert noe lenger unna og litt høyere for å fange opp mer av romklangen, men dog nært nok til at direktelyden fortsatt dominerer i balansen.

# data[].attributes.body
Jeg har altså tenkt å spille inn et stykke solo, nemlig tredje satsen fra Bach's solosonate for fiolin. Jeg har en klar visjon for hva slags uttrykk innspillingen skal ha; for meg er dette musikkstykket mer kammermusikalsk enn konsertartet, og jeg ser for meg et par fiolinister som sitter i et hjørne i en kirke og spiller det sammen. Derfor vil jeg gjerne skape en produksjon med samme grad av intimitet og skjørhet som i Heifetz-innspillingen, men gjerne med balanseforholdet mellom direktelyd og romklang som Grumiaux-innspillingen har, rett og slett fordi jeg mener at en viss grad av etterklang kan hjelpe en solofiolin betraktelig.

For å realisere dette uttrykket skulle jeg optimalt sett ha hatt et kirkerom med mye romklang, hvor jeg kunne eksperimentert med avstanden til mikrofonen for å oppnå den balansen jeg ønsker. Men dersom jeg må nøye meg med et mindre rom på skolen, med lite akustikk, tror jeg at jeg vil kunne eksperimentere med å legge på romklang i for eksempel Ableton i ettertid. For øyeblikket er tanken min at mikrofonen trolig bør plasseres nært instrumentet, men jeg merker om det gir riktig grunnklang eller ikke når jeg prøver.

Jeg skal samarbeide under innspillingsprosessen med Karin, Mirjam og Francesca, som alle spiller strykeinstrumenter, og skal spille soloverker av Bach. Dermed kan vi samarbeide om å eksperimentere og finne gode løsninger som kan brukes av alle.

# data[].attributes.body
Min opptaks-session tok et sidesprang fra den opprinnelige planen allerede før den begynte; jeg var nemlig bortreist den helgen resten av gruppen hadde avtalt veiledningstid og booket rom. Dermed besluttet vi å gjennomføre min lydinnspilling samtidig som vi likevel var samlet for å ta opp videoopptak (resultatet av det kan sees her: https://www.youtube.com/watch?v=VuGNuanmyIQ). Selv om dette ikke egentlig var meningen, viste det seg på noen måter å være en fordel for meg. Vi fikk nemlig testet mikrofonoppsettet godt på 3 forskjellige innspillinger av strykeinstrumenter, og så kunne jeg bruke de erfaringene, med god hjelp av de tre andre som allerede hadde gjennomført lydopptak, til å raskt og effektivt få spilt inn det som trengtes.

Dette foregikk altså i rom U1010, et relativt romslig, men tørt, rom. Håkon foreslo et A-B-mikrofonoppsett, som altså består av to parallelle mikrofoner med kulekarakteristikk, som egner seg godt for opptak av enkeltinstrumenter der stor bredde i stereolydbildet ikke er vesentlig, og som kanskje har større muligheter for å fange opp noe av den meget begrensede romklangen. Mikrofonparet hadde imidlertid mindre avstand enn hva som kanskje er vanlig for A-B, igjen fordi vi kun tok opptak av enkeltinstrumenter.

# data[].attributes.body
Oppkoblingen av mikrofonene til PCen min via lydkortet gikk fort og smertefritt. De eneste problemene som oppstod var at et lydklipp ble spilt inn i mono og måtte gjentas, og små tendenser til klikking i de første opptakene. Det senere problemet fikk vi hjelp med av Håkon, som endret innstillingene for latensen i utgangen fra PCen til lydkortet. Eller noe slikt. Problemet ble i hvertfall løst, og resten av opptaksprosessen gikk knirkefritt.

# data[].attributes.body
Min tagningsliste ble en kort sådan. Etter en fullstendig gjennomspilling av stykket virket resten av gruppen allerede klare for å bryte leir, men jeg fikk holdt dem igjen mens jeg tok to problemsteder om igjen til jeg ble fornøyd, for å ha noe å klippe med.

# data[].attributes.body
Etterarbeidet til denne innspillingen besto av et par enkle små kutt, og en god dose eksperimentering med kunstig romklang. Fellen var at de fleste forhåndsinnstillingene i Ableton Live som skulle simulere store rom, f.eks kirkerom, også la til en voldsom distanse til klangen, som jeg som kjent ville unngå. Men med litt kunnskapsløs, men målrettet, triksing med parameterne, fant jeg etter hvert frem til det uttrykket jeg ønsket.

Erfaringen jeg kommer til å ta med meg fra dette prosjektet er hovedsakelig at jeg synes at både selve innspillingsøkten og etterarbeidet med lyden var gøy å holde på med. Jeg kan også legge til at jeg som alltid gjerne skulle brukt mer tid på det meste; hvis jeg skulle fått til en "perfekt" innspilling av bare dette lille stykket, hvor jeg var fornøyd med alle aspektene ved resultatet, ville jeg sikkert trengt en hel helg bare for opptakene.
Dette til tross er jeg fornøyd med uttrykket jeg oppnådde, og det viser at det ikke alltid er nødvendig å følge den opprinnelig oppsatte spilleplanen for å få en god kamp.

# data[].attributes.attachment_link.title
J. S. Bach - Sonata for solo violin, mvt 3 by Andeas Laberg

# data[].attributes.attachment_link.description
Stream J. S. Bach - Sonata for solo violin, mvt 3 by Andeas Laberg from desktop or your mobile device