# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomen suhde Venäjään jäätyi, kun maa vuosi sitten hyökkäsi naapurinsa Ukrainan kimppuun. Samalla muuttui myös Suomen ulkopoliittisen johdon Venäjää koskeva puhetapa.

Jussi Halla-aholta on kuultu suoraa puhetta Venäjästä. Kuva: Henrietta Hassinen / Yle

Venäjästä puhutaan Suomen politiikan korkeimmalla tasolla nyt erittäin suoraan, suoremmin kuin kertaakaan toisen maailmansodan jälkeen.

Hiljattain julkaistussa, amerikkalaisen CBS-kanavan 60 minutes -ohjelman (siirryt toiseen palveluun) haastattelussa pääministeri Sanna Marin (sd.) arvioi, että Venäjä on uhka koko Euroopalle.

- He hyökkäävät toiseen maahan, surmaavat siviilejä, tuhoavat infrastruktuuria. Venäjä on uhka meille kaikille, ja siksi meidän on varmistettava, että Ukraina voittaa.

Ilta-Sanomissa (siirryt toiseen palveluun) viime vuoden huhtikuussa Marin arvosteli Venäjän johtajaa tavalla, johon meillä ei ole totuttu.

- Hän toimii täysin järjettömällä tavalla. Hänen toimissaan ei ole mitään mieltä, eikä mitään inhimillistä. Hän on näyttänyt pahuuden kasvot.

Suomen valtiojohto ei ole koskaan ennen puhunut Venäjästä näin suorasukaisesti - kiertelemättä ja kaartelematta.

Muutos on näkynyt ja kuulunut myös presidentti Sauli Niinistön kielenkäytössä. Esimerkiksi perinteisessä uudenvuodenpuheessaan Niinistö rinnasti itäisen kollegansa Putinin jopa Neuvostoliiton verisimpään diktaattoriin Josif Staliniin.

Myös eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajalta Jussi Halla-aholta (ps.) on kuultu suoraa puhetta Venäjästä.

- Ukrainan sota loppuu vasta, kun venäläisiä sotilaita on tapettu niin paljon, että sodan jatkaminen muuttuu Venäjän hallitsijoille poliittisesti tai sotilaallisesti mahdottomaksi. Siispä venäläisten sotilaiden tappaminen on hyvä asia, ja ukrainalaisia tulee auttaa tappamaan heitä, Halla-aho kirjoitti Facebook-julkaisussaan tammikuussa.

Johdon retoriikka muuttui yhdessä yössä.

professori Pekka Isotalus

Helsingin yliopiston viestinnän professori Anu Kantola luonnehtii Suomen poliittisten johtajien puheenparren muutosta historialliseksi.

- Äänenpainot ovat selkeästi tiukentuneet, koska Venäjän hyökkäys Ukrainaan on niin poikkeuksellinen teko. Offensiivi löi sinetin sille mahdollisuudelle, että neuvottelemalla päästäisiin eteenpäin. Kaiken tämän taustalla on luonnollisesti nopeasti sorvattu Nato-hakemus, joka mullisti Suomen aseman turvallisuuspoliittisesti.

Tampereen yliopiston viestinnän professori Pekka Isotalus komppaa Kantolaa.

- Suomen ulkopoliittisen johdon retoriikka muuttui yhdessä yössä. Samoin muuttui koko suhtautuminen Venäjään. Retoriikka on siis täysin linjassa Suomen politiikan kanssa.

Suomettumisen lyhyt oppimäärä

Muutos on erityisen suuri verrattuna siihen aikaan, jolloin Venäjä oli osa Neuvostoliittoa.

Silloin asioista sai puhua vain yhdellä tavalla.

Puhutaan suomettumisen ajasta. Sillä tarkoitetaan maan joutumista kielteisellä tavalla Neuvostoliiton vaikutuspiiriin. Suomen kohdalla Neuvostoliitto puuttui muun muassa siihen, mitkä puolueet tai henkilöt olivat kelvollisia maan hallitukseen.

Suomettuminen eli kukoistuskauttaan 1970-luvulla. Tuolloin Suomeen syntyi ainutlaatuinen poliittinen kulttuuri, jossa kilpailtiin Neuvostoliiton miellyttämisessä. Ulkomailla puhuttiin suomettumisesta, meillä poliittisesta viisaudesta ja paremmasta Neuvostoliiton ymmärtämisestä.

Suomettumisen poliittinen kulttuuri kytkeytyi merkittävällä tavalla presidentti Urho Kekkosen henkilökohtaiseen valta-asemaan ja vallankäyttöön.

Suomettumisesta tuli kansainvälisen politiikan termi. Saksaksi Finlandisierung, ranskaksi finlandisation ja suomeksi "olla rähmällään". Suomettumisesta puhuttiin ympäri maailmaa.

Ulkoministerit Paavo Väyrynen ja Andrei Gromyko allekirjoittivat Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen jatkosta Kremlissä kesäkuussa vuonna 1983. Kuva: Kalle Kultala

Suomettumisen intensiivisin kausi alkoi hiipua 1980-luvun alussa Kekkosen valta-aseman ja Neuvostoliiton heikentymisen myötä. Ehtymiseen vaikutti myös se, että suurten ikäluokkien jälkeinen sukupolvi oli edeltäjäänsä epäpoliittisempi.

Suomessa pidettiin kuitenkin vielä vuosikymmenien ajan kiinni siitä, että ulko- ja turvallisuuspolitiikasta lausutaan vaimennetuin äänin ja tiukasti määritellyn kaavan mukaan. Niin sanottu jälkisuomettumisen kausi kesti meillä kolmisenkymmentä vuotta. Näin tapahtui, vaikka Suomi vuonna 1995 liittyi Euroopan unioniin.

Älkää pelotelko Venäjällä

Kuvaavaa on keskustelu, jota käytiin Ulkopoliittisen instituutin vuonna 2006 julkaisemasta raportista (siirryt toiseen palveluun) . Raportissa todetaan muun muassa:

- Venäjä on aiempaa valmiimpi niin kyvyn kuin motivaationkin osalta sotilaalliseen voimankäyttöön poliittisten ja taloudellisten päämääriensä saavuttamiseksi.

Julkaisuajankohtanaan tutkimusraportti ei tuntunut kiinnostavan ketään. Sen sijaan se sai moitteita yksipuolisuudesta ja Venäjällä pelottelusta.

Samanlaisen paheksunnan kohteeksi joutui Jyri Häkämies (kok.), jota voidaan pitää Suomen entistä suorapuheisemman ulkopoliittisen puheen esitaistelijana. Puolustusministerinä toiminut Häkämies piti Washingtonin-vierailullaan puheen, jossa hän totesi, että Suomen turvallisuushaasteet olivat "Venäjä, Venäjä ja Venäjä".

Häkämiehen suorasukainen kielenkäyttö herätti huolta sekä paheksuntaa, ja se sai Suomen poliittisen ilmapiirin sähköistymään.

Washingtonin puheesta ei kulunut vuottakaan, kun Venäjä jo soti Georgiassa.

Georgiassa laajat sotatoimet aloitettiin illalla 7. elokuuta 2008. Kuvaavaa on, että Suomen virallista kantaa Kaukasuksen kriisiin ei saatu sorvattua kuin vasta kolmen viikon kuluttua sodan (siirryt toiseen palveluun) alkamisesta. Viivettä selitettiin valtiojohdon matkakiireillä. Silloinen pääministeri Matti Vanhanen (kesk.) oli viikon verran seuraamassa olympialaisia Pekingissä, jonne presidentti Tarja Halonen matkusti pääministerin palattua Suomeen.

Energia on vain energiaa

Esimerkkinä siitä, miten Venäjästä oli tapana puhua, voidaan pitää myös laajaa eduskuntakeskustelua, joka käytiin vuonna 2009 Nord Stream -kaasuputkesta. Nord Stream on Itämeren pohjaan asennettu kiistelty kaasuputkisto, joka kulkee Venäjältä Saksaan. Putkilinjoja on kaksi.

Sosiaalidemokraattien konkari Eero Heinäluoma puolusti kärkkäästi Suomen hallituksen sallivaa Nord Stream -linjaa.

- Näyttää siltä, että osa kuvittelee, että todellakin sieltä kaasuputkesta lähtee tulemaan suikkahattuisia, punatähtisiä, harmaapukuisia miehiä pyssyt kainalossa. Mutta rohkenen epäillä, että tästäkin kaasuputkesta tulee kaasua.

Ulkoministeri Alexander Stubb (kok.) säesti Heinäluomaa esittämällä "yksiselitteisenä analyysinä", että Nord Stream ei ole Suomelle turvallisuuspoliittinen kysymys.

Suomen entinen pääministeri Paavo Lipponen (sd.) oli ryhtynyt Nord Stream AG -yhtiön konsultiksi viikko sen jälkeen, kun Venäjä oli hyökännyt Georgiaan.

Lipponen ihmetteli Ylellä vuonna 2009, miksi Itämerelle rakennettavaa maakaasuputkea pidetään turvallisuuskysymyksenä.

Nord Streamin ensimmäisestä putkesta päätettäessä Venäjä oli sotinut Georgiassa, ja toimittaja Anna Politkovskaja oli salamurhattu.

Toisesta putkesta päätettäessä Venäjä oli lisäksi masinoinut sodan itäiseen Ukrainaan ja liittänyt Krimin niemimaan laittomasti itseensä.

Pyhäjoella sijaitseva Fennovoiman ydinvoimalan perustuksia puolestaan rakennettiin vuoden 2022 toukokuuhun asti, vaikka kolmasosan Fennovoimasta omisti Venäjän valtion ydinvoimayhtiö Rosatom.

Silloista pääministeriä Alexander Stubbia häiritsi 14. lokakuuta 2014 eduskunnassa Fennovoima-kriitikoiden "tietty asenteellisuus, jopa russofobia", jolla "yritetään lietsoa Venäjä-pelkoa energiapoliittiseen ratkaisuun".

Jaettu yhteinen salaisuus

Venäjän täysimittainen hyökkäys Ukrainaan 2022 on suoraa jatkumoa Georgian ja Krimin tapahtumille.

Georgian ja Krimin tapahtumat eivät estäneet suomalaisia kaveeraamasta presidentti Putinin ja häntä tukevien oligarkkien kanssa. Yhteistyötä Suomen ja Venäjän välillä eivät olleet myöskään häirinneet äärimmäisen veriset Tšetšenian sodat, joista ensimmäinen käytiin vuosina 1994-1997 ja toinen 1999-2009.

Professori Anu Kantola muistuttaa, että Suomessa on ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ollut tapana korostaa maan sisäistä yksimielisyyttä.

- On ikään kuin jaettu yhteinen salaisuus, jonka kaikki "järkevät ihmiset" tietävät ja josta ei ole voinut puhua ääneen. Tällainen vallankäyttö oli tyypillistä tietysti Kekkosen aikakaudelle ja nyt sitten suomalaiset opettelevat ja kokeilevat uutta puhetapaa. Muutos tarjoaa poliitikoille ja asiantuntijoille tilaisuuden profiloitua uuden ajan ääninä.

Pääministeri Sanna Marin sanoi äskettäin pidetyssä Münchenin turvallisuuskonferenssissa, että länsimaat tekivät Krimin miehittämisen yhteydessä ison virheen.

- Jos olisimme silloin reagoineet voimakkaammin, sota ei olisi nyt syttynyt. Vuonna 2014 olisi pitänyt asettaa paljon voimakkaampia pakotteita Venäjää kohtaan. Emme olleet silloin riittävän varautuneita. Venäjä olisi pitänyt sulkea kokonaan pois keskusteluista länsimaiden kanssa, Marin sanoi.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan moni muukin keskeinen poliitikko on myöntänyt olleensa aikanaan liian sinisilmäinen Venäjän suhteen.

Venäjä katkaisi sillan

Kaiken Suomen valtiojohdon ulko- ja turvallisuuspoliittisessa kielenkäytössä muutti varhainen torstaiaamu 24. helmikuuta 2022, kun Venäjä ryhtyi yllättäviin ja täysimittaisiin sotatoimiin Ukrainassa. Se oli riittävän selkeä signaali suomalaisille, että enää ei ole yhteistä säveltä löydettävissä itänaapurin kanssa.

Ulkopolitiikan perinteinen Paasikiven-Kekkosen linja ja siihen liittyvä puhetapa korvautui Niinistön-Marinin linjalla sekä sille ominaisella kielenkäytöllä.

Venäjän johdon käytös kertoo imperiumin kuolinkamppailusta.

professori Anu Kantola

Miksi suuri retorinen muutos Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikassa tapahtuu vasta nyt? Luultavasti siksi, että sota Ukrainassa on Georgiaa ja Krimiä perinpohjaisempi, härskimpi ja kauhistuttavampi.

Professori Anu Kantola paikantaa muutoksen siihen hetkeen, kun sota syttyi.

- Hyökkäys järkytti monia, koska se tuli lähelle ja samaistuttiin Ukrainaan Venäjän rajamaana. Sota järkytti myös järjettömyydellään ja ennen muuta siksi, että se on niin absurdi Venäjän itsensä kannalta. Tuli tunne, että Moskovassa on sokka irti tavalla, jota ei ole nähty sitten toisen maailmansodan.

Kantolan mukaan Venäjän johdon käytös kertoo imperiumin kuolinkamppailusta.

- Neuvostoliiton hajoaminen ei ollut mikään menestystarina. Taloudessa Venäjä ei ole alkuunkaan pärjännyt lännelle ja varallisuus on rosvottu oligarkeille. Kaiken tämän peittäminen edellyttää tarinaa, jossa Venäjä on suuri ja mahtava edelleen.

Professori Pekka Isotalus uskoo, että vaikka sota päättyisi nyt, suhtautuminen Venäjään ei muuttuisi kovin nopeasti.

- Kaikki tämä kertoo ulkopolitiikan suuresta muutoksesta, mikä on johtanut myös Nato-hakemuksen jättämiseen ja sitä myöten sotilaalliseen liittoutumiseen. Suomen ulkopolitiikka on siis muuttunut muutenkin kuin vain suhteessa Venäjään, mikä on muuttanut myös aihepiiriin liittyvää retoriikkaa.

Koskeeko Suomen ulkopoliittisen eliitin puhetavassa tapahtunut huikea muutos vain Venäjää?

Professori Kantolan mukaan suuressa määrin kyllä.

- Suomihan liittyi Euroopan unioniin jo lähes 30 vuotta sitten, joten olemme olleet osa länttä jo pitkään. Olemme kuitenkin halunneet toimia siltana ja pitää suhteet hyvinä myös itään. Nyt Venäjä on katkaissut sen sillan.

Kantola uskoo, että keskustelu ulko- ja turvallisuuspolitiikasta on jatkossa meillä entistä avoimempaa.

- Samalla myös arvelen, että dialogiin tulee sävyjä. Jos Ukraina ja Venäjä alkavat jossain vaiheessa neuvotella, Suomella voisi olla luonteva rooli neuvottelujen ja rauhan edistäjänä. Kaikki sodat loppuvat joskus. Toivottavasti tämäkin mahdollisimman pian.
Artikkelia varten haastateltiin myös Tampereen yliopiston väitöskirjatutkijaa Lassi Rikkosta. Voit keskustella artikkelista maanantaihin klo 23 asti.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Venäläisten tappaminen on hyvä asia, ja ukrainalaisia tulee auttaa tappamaan heitä" - Ukrainan sota myllää poliittisen kielenkäytön uuteen uskoon

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomen suhde Venäjään jäätyi, kun maa vuosi sitten hyökkäsi naapurinsa Ukrainan kimppuun. Samalla muuttui myös Suomen ulkopoliittisen johdon Venäjää koskeva puhetapa. Venäjästä puhutaan Suomen politiikan korkeimmalla tasolla nyt erittäin suoraan, suoremmin kuin kertaakaan toisen maailmansodan jälkeen. Hiljattain julkaistussa, amerikkalaisen CBS-kanavan 60 minutes -ohjelman (siirryt toiseen palveluun) haastattelussa pääministeri Sanna Marin (sd.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Helsingissä kehitetään tekniikkaa, joka voisi lopettaa ihmisen vanhenemisen – miljardöörit hamuavat maailmalla jo osaansa “ikuisesta elämästä”

# data[].attributes.attachment_link.description
Bioteknologiayritykset värväävät huippututkijoita kehittämään elämää pidentäviä tekniikoita Yhdysvaltoihin. Suomalaista Pekka Katajistoa houkuteltiin kalifornialaiseen firmaan, mutta hän ei suostunut lähtemään.

# data[].attributes.body
Asukas toivoo, että Eurooppa ja Amerikka eivät puuttuisi heidän asioihinsa.

# data[].attributes.attachment_link.title
IL tavoitti paikallisen asukkaan Itä-Ukrainasta: Näin seutu muuttui päivissä – ”Jos tilanne pahenee, lähden Venäjälle”

# data[].attributes.attachment_link.description
Luhanskissa asuva eläkeläinen Olga Mihailovna ei usko Venäjän suurhyökkäykseen, mutta pelkää sotaa kotikaupungissaan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Analyysi: Merkkejä demokratian kriisistä näkyy jo kaikkialla maailmassa – ranskalaistutkija pelastaisi politiikan valitsemalla kansanedustajat arvalla

# data[].attributes.attachment_link.description
Kolme tunnettua politiikan tutkijaa kertoo, mikä länsimaisessa demokratiassa on pielessä ja miten ongelmia voisi ratkaista.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hankitaan hävittäjille jotain puolustettavaa ja tehdään 10 miljardin investointi myös kulttuuriin ja tieteeseen, kirjoittaa Saarikivi.

Janne Saarikivi kielentutkija ja tietokirjailija

Toisin kuin monet tuntemani kulttuuri- ja tiedeihmiset, kannatan tätä hankintaa lämpimästi. Ajattelen näin: torjuntahävittäjät ovat vähän kuin vesikatto talossa. Jos taivaalta sataa vettä ja se pääsee talon rakenteisiin, on koko talo pilalla. Siksi katto uusitaan jo ennen kuin se alkaa vuotaa.

Jos taivaalta sataa vesipisaroiden asemesta pommeja ja ohjuksia, ottaa ohraleipä. Siksi myös ilmapuolustus pitää uusia ennen kuin taivas putoaa niskaamme.

Nyt kun olemme näin yksimielisesti päättäneet satsata valtiomme vesikaton uusimiseen hyvän sään aikana, tehkäämme itse taloonkin investointeja.

Tunnetussa historiassa Suomen alueella on ollut keskimäärin pari kolme sotaa vuosisadassa. Ja historiasta voi oppia ainakin yhden seikan, nimittäin että se ei ole vielä loppunut.

Olen iloinen siitä, että maanpuolustuksen kannalta tärkeät hankinnat toteuttaa vasemmistohallitus, jossa ovat kaikki tällaisiin menoihin kriittisimmin suhtautuvat puolueet.

Ja juuri siksi minulla onkin ehdotus.

Nyt kun olemme näin yksimielisesti päättäneet satsata valtiomme vesikaton uusimiseen hyvän sään aikana, tehkäämme itse taloonkin investointeja. Jättäkäämme tästä sukupolvesta jokin muukin jälki kuin se, että katto ei vuotanut.

Suomi on ainutlaatuinen siksi, että täällä on suomalaista kulttuuria, ajattelua ja kieltä.

Suomi ei ole ainutlaatuinen siksi että täällä on hävittäjäkoneita, tai työpaikkoja, tai kasvuyrityksiä, tai maataloutta. Suomi on ainutlaatuinen siksi, että täällä on suomalaista kulttuuria, ajattelua ja kieltä. Se on ainoa kolkka tällä planeetalla, jossa nämä lauseet ymmärretään.

Pannaan nyt siis hävittäjäkauppojen yksimielisyydellä ainakin saman verran rahaa suomalaiseen luovuuteen - tieteeseen, taiteeseen ja kulttuuriin - ja hankitaan hävittäjille jotain puolustamisen arvoista.

10 miljardilla voidaan perustaa ensinnäkin yksi kokonainen uusi yliopisto. Ja millainen yliopisto! Sellainen, joka ei panosta yrittäjäyhteistyöhön, kaupallistettavien innovaatioiden tai edes kansainvälisen huippututkimuksen tekemiseen, kuten kaikki nykyiset, vaan nimenomaan suomalaisten asioiden tutkimiseen.

Sinne perustetaan satoja professorin ja tutkijan paikkoja asiantuntijoille, jotka tutkivat suomalaisten historiaa, alkuperää ja muinaisuutta. He tutkivat suomalaisten geenejä, suomen kielen murteita ja sanastoa, suomalaista taidetta ja sen yhteyksiä maailmaan.

Ja he eivät julkaise ainoastaan Amerikan erikoisbulletiinissa, vaan myös suomeksi suomalaiselle, koska tämä on kansallinen satsaus, koko Suomelle.

Rahaa jää silti yli vaikka kuinka paljon. Sillä rahoitetaan suomalaisen nuorison musiikki-, teatteri- ja tanssiharrastukset, huippu-urheilu. Annetaan kirjailijoille kuukausipalkkaa.

Perustetaan uusi stipendijärjestelmä jatko-opiskelijoille, rahoitetaan esimerkiksi 1000 väitöskirjaa taiteista ja toinen mokoma tieteistä. Ostetaan lahjakkaita professoreja Suomeen opettamaan meitä ja lähetetään lahjakkaat suomalaiset nuoret ulkomaiden parhaisiin kouluihin opiskelemaan ties mitä.

Ostetaan muutama uusi konserttitalo, ja niihin sinfoniaorkesteri. Tilataan 10 oopperaa. Perustetaan jokaiseen maakuntaan rokkiklubi, annetaan taiteilijapalkkaa muusikoille ja kuvataiteilijoille. Hankitaan Helsinkiin 250 uutta julkista taideteosta suomalaisilta taiteilijoilta, á 100 000 euroa - joka kulmaan! Johan näyttää kaupunki komeammalta kuin Guggenheimin museon kera konsanaan.

Ajatelkaapa millainen puolustusinvestointi tämä on. Globalisaation aikana Suomi uskaltaa puolustaa suomalaista kulttuuria ja luovuutta, suomen (ja ruotsin, ja saamen) kielellä tekemistä. Suomalainen kulttuuri nousee koronasta vahvempana kuin koskaan. Ja vain hävittäjähankinnan hinnalla!

Investointi tehdään tietenkin yksimielisesti. Onhan se rauhan- ja yhteiskunnan rakentamisen investointi ja siksi mieluisampi kuin aseosto. Sen jälkeen voimme katsoa toisiamme silmiin ja sanoa jalkaväenkenraali Ehrnroothin sanoin:

Suomi on hyvä maa, se on maailman paras maa meille suomalaisille, ja se on puolustamisen arvoinen.
Kirjoittaja on uupunut ja työtön professori, joka tekee osa-aikahommia Tromssaan. Todennäköisesti hän on eri mieltä kanssasi.
Kolumnista voi keskustella 14.1. klo 23.00 saakka.

# data[].attributes.attachment_link.title
Janne Saarikiven kolumni: Hankitaan seuraavalla 10 miljardilla jotain puolustamisen arvoista

# data[].attributes.attachment_link.description
Hankitaan hävittäjille jotain puolustettavaa ja tehdään 10 miljardin investointi myös kulttuuriin ja tieteeseen, kirjoittaa Saarikivi. Janne Saarikivi kielentutkija ja tietokirjailija Toisin kuin monet tuntemani kulttuuri- ja tiedeihmiset, kannatan tätä hankintaa lämpimästi. Ajattelen näin: torjuntahävittäjät ovat vähän kuin vesikatto talossa. Jos taivaalta sataa vettä ja se pääsee talon rakenteisiin, on koko talo pilalla.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tutkijoiden ideoimassa Suomen liittovaltiossa olisi nykyistä vähemmän hallinnollisia alueita ja niillä enemmän tehtäviä. Osavaltiot myös kilpailisivat keskenään verotuksella ja palveluillaan.

EVA:n tutkijoiden visioissa raja Torniossa voisikin olla Suomen Lapin osavaltion raja. Kuva: Juuso Stoor / Yle

Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVA:n tutkijat ovat ajatelleet Suomen maakunnat uusiksi. Alueuudistuksessa ei tehtäisikään hyvinvointialueiden tilkkutäkkiä, vaan Suomi jaettaisiin kymmeneen osavaltioon ja Suomi koostuisi niiden muodostamasta liittovaltiosta Sveitsin malliin.

Maakunnille on annettava riittävästi valtaa, tehtäviä ja välineitä toiminnan rahoittamiseksi omilla tuloilla, jotta alueuudistuksen kaltaisesta vallan hajauttamisesta ja uudesta hallinnon tasosta olisi hyötyä, kirjoittavat EVA:n vieraileva tutkija, sveitsiläinen Natanael Rother, tutkimuspäällikkö Ilkka Haavisto ja toimituspäällikkö Sami Metelinen EVA:n Raportissa Suomen Yhdysvallat.

Tutkijat ehdottavat Sveitsin oppeihin nojautuen, että Suomesta tehtävässä liittovaltiossa kaikki tehtävät, joita ei ole välttämätöntä hoitaa valtion tasolla, siirretään alempien tasojen hoidettavaksi. Osavaltiot huolehtisivat sosiaali- ja terveydenhuollon lisäksi esimerkiksi joukkoliikenteestä, omasta infrastruktuuristaan, aluekehityksestä ja toisen asteen koulutuksesta, EVA:n tiedotteessa kerrotaan.

Osavaltiot olisivat Uusimaa, Aura, Häme, Uusi Karjala, Kaleva, Untamola, Pohjanmaa, Pohjola, Lappi ja Ahvenanmaa.

Ne rakentuvat olemassa olevien maakuntien, työssäkäyntialueiden ja alueiden elinkeinorakenteen pohjalle. Osavaltioita on oltava maakuntia vähemmän, jotta jokainen niistä olisi väestöltään ja taloudeltaan riittävän vahva menestyäkseen itsenäisenä.

- Tärkeintä osavaltiossa on sen asukkaiden itsehallinto, joka mahdollistaa osavaltiolle paikallisiin olosuhteisiin parhaiten sopivien ratkaisujen tekemisen. Osavaltioita on oltava myös riittävän monta, jotta niiden välille voi syntyä kilpailua yrityksistä ja asukkaista, sanoo EVAn tutkimuspäällikkö Ilkka Haavisto.

- Osavaltiot voivat kilpailla esimerkiksi verotuksella ja palveluiden laadussa. Kilpailu kannustaa jokaista osavaltiota etsimään omia vahvuuksiaan, korjaamaan heikkouksiaan ja oppimaan muilta Haavisto toteaa.
Voit keskustella aiheesta keskiviikkoon kello 23:een saakka.

# data[].attributes.attachment_link.title
Uusi Karjala, Kaleva ja Untamola - tällaisia osavaltioita EVA:n tutkijat haluaisivat, jos Suomesta tehtäisiinkin kymmenen osavaltion liittovaltio

# data[].attributes.attachment_link.description
Tutkijoiden ideoimassa Suomen liittovaltiossa olisi nykyistä vähemmän hallinnollisia alueita ja niillä enemmän tehtäviä. Osavaltiot myös kilpailisivat keskenään verotuksella ja palveluillaan. Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVA:n tutkijat ovat ajatelleet Suomen maakunnat uusiksi. Alueuudistuksessa ei tehtäisikään hyvinvointialueiden tilkkutäkkiä, vaan Suomi jaettaisiin kymmeneen osavaltioon ja Suomi koostuisi niiden muodostamasta liittovaltiosta Sveitsin malliin.

# data[].attributes.body
"EU-laki on kansallisen lain yläpuolella."

# data[].attributes.attachment_link.title
Puolan ja EU:n kiista perustuslaista syvenee, EU kommentoi Puolan lainsäädäntöä koskevaa linjausta – “Puola leikkii tulella”

# data[].attributes.attachment_link.description
Puolan perustuslakituomioistuin linjasi torstaina, että osa EU:n perussopimusten artikloista on maan perustuslain vastaisia. EU-komission mukaan se tekee kaikkensa, jotta unionin yhteinen lainsäädäntö säilyttäisi asemansa etusijalla.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tekstitimme nyt varsin ajankohtaisen Robert F. Kennedy Jr. haastattelun, kun hän vieraili London Real -ohjelmassa Brian Rosen vieraana. Tässä on nyt osa 1/2 suomeksi tekstitettynä ja osa 2/2 tästä seuraa myös pian perästä.

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
ROKOTTEET OSA 1/2

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Talouskriisit jättävät pitkät jäljet - sekä yhteiskuntaan että ihmisten elämään. Siksi ei ole sama, millä tavalla taantumat hoidetaan.

30 vuotta sitten koettu lama näkyy vieläkin suomalaisten elämässä. Tuskin kukaan ymmärsi vuonna 1991 kuinka syvä arpi Suomeen historiaan jäisi marraskuun neljännentoista päivän tapahtumista. Se on päivä, jota voi pitää syvän laman lähtölaukauksena.

Suomen markan arvoa päätettiin laskea eli devalvoida neljätoista prosenttia. Devalvaatiolla yritettiin korjata jo alkanutta taantumaa, mutta se tarkoitti käytännössä myös suosittujen ulkomaan valuutassa otettujen yritysten ja tavallisten ihmisten lainojen kallistumista saman verran yhdessä yössä.

Työttömien määrä nousi kuin raketti. Vuonna 1990 työttömyysaste oli vähän yli kolme prosenttia. Vain muutamaa vuotta myöhemmin se oli lähes 17 prosenttia. Muutamina kuukausina työttömyysaste rikkoi jopa 20 prosentin rajan.

Joulukuun lopussa 1994 työttömänä oli 536 800 ihmistä.

Työttömyys teki pahaa jälkeä taloudelle ja usein vielä pahempaa jälkeä työttömille ja heidän läheisilleen.

Konkurssit kaatoivat yrityksiä kuin heinää. Pahimpana vuonna niiden määrä oli lähes kolminkertainen lamaa edeltäneeseen aikaan verrattuna. Noin kaksinkertaisena niiden määrä pysyi vuosien ajan.

Mutta mikä kaikki meni pieleen 1990-luvulla ja onko tilanne paremmin hallinnassa nyt, kun Suomi on taas talouskriisissä, tällä kertaa koronan takia?

Tässä jutussa siihen vastaavat laman nähneet talousasiantuntijat Seija Ilmakunnas ja Vesa Vihriälä.

Ilmakunnas oli aiemmin Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtaja ja on nyt Jyväskylän yliopistossa kauppakorkeakoulun työelämäprofessori. Vihriälä oli aiemmin Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen toimitusjohtaja ja työskentelee nyt työelämäprofessorina Helsingin yliopistossa.

Poliitikkokin voi oppia: älä takerru uskomuksiin

Koronan tuoma taantuma on hoidettu paremmin kuin 1990-lama, mutta toisin kuin silloin, nyt Suomella ei ole omaa valuuttaa, jolla voisi tehdä yhtä suuria virheitä kuin laman kynnyksellä.

Seija Ilmakunnaksen mukaan Suomessa on opittu muutamassa vuosikymmenessä tekemään parempaa talouspolitiikkaa. 1990-laman syitä ja seurauksia on tutkittu perusteellisesti ja opit ovat menneet perille.

- Nyt valtion elvytystoimiin on ryhdytty nopeasti ja pyrkimyksenä on ollut toimia niin, että suhdanneperäisestä häiriöstä ei tule pysyvää rakenneongelmaa, pitkäaikaistyöttömyyttä, ja että päästään nopeasti kasvu-uralle.

Vesa Vihriälä on samoilla linjoilla. Hänen mielestään 1990-luvun laman yksi opetus vakaan markan politiikasta oli se, että "ei pitäisi takertua johonkin uskomukseen". Nyt koronan tuoma talouskriisi alkaa olla rämmitty läpi uusin asein. Tuhot ovat jääneet pelättyä pienemmiksi.

- Isoon shokkiin reagoitiin meillä ja Euroopassa joustavasti ja se näyttää onnistuneen. Suomeen tai Eurooppaan ei ole tulossa pitkäaikaista taantumaa, Vihriälä arvioi.

Kuri kävi kalliiksi: Kriisissä on löysättävä kukkaroa

Lamassa tuettiin pankkeja, mutta nyt on pyritty torjumaan jättityöttömyyttä tukemalla yrityksiä.

1990-luvun lamassa konkurssien määrä kolminkertaistui hetkessä. Pankit ajoivat yrityksiä konkurssiin saadakseen ainakin osan saatavistaan. Lisäksi kaikki silloiset pankkiryhmät saivat valtion pääomatukea (siirryt toiseen palveluun) .

Sen sijaan koronakriisissä yrityksille on jaettu pikavauhdilla 2,4 miljardia euroa kriisitukea. Konkurssien määrä onkin jäänyt jopa koronakriisiä edeltäviä vuosia pienemmäksi.

Konkurssit ja niiden aiheuttama työttömyys ovat siis pysyneet hyvin aisoissa, mutta se on tarkoittanut valtiolle velkaennätystä.

1990-luvulla Suomella oli velkaa korkeimmillaan hieman yli 55 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän vuoden alussa velkaa oli suurimmillaan yli 70 prosenttia suhteessa BKT:hen. Se on suomenennätys.

Vihriälä muistuttaa, että vaikka vuosien 1991-92 kriisiä olisi hoidettu paremmin, kysymys olisi ollut vain taantuman lieventämisestä. Iso taantuma olisi iskenyt joka tapauksessa luottokuplan ja Neuvostoliiton kaupan romahduksen takia.

Jotta menneestä voisi oppia, pitää harrastaa jälkiviisautta. Vihriälän mukaan nyt voi sanoa, että lamassa julkista taloutta alettiin panna kuriin liian nopeasti.

- [ Esko] Ahon hallitus kiristi finanssipolitiikkaa kriisin keskellä. Jälkikäteen arvioiden ainakin jonkin verran hitaampi julkisen talouden sopeuttaminen olisi luultavasti ollut mahdollista ja olisi lieventänyt kriisin syvyyttä, Vihriälä kirjoittaa (siirryt toiseen palveluun) Kansantaloudellisessa aikakauskirjassa.

Ilmakunnaksen ja Vihriälän mukaan alkaa olla turvallista sanoa, että Suomen talous on jo selvinnyt koronakriisistä ulos. Tällä kertaa kriisin hintana eivät ole olleet sadat tuhannet menetetyt työpaikat ja tuhannet konkurssit, vaan valtion velka.

Lainalääke ei ehkä toimi toistuvasti

Suomi rikkoi koronakriisissä velkaantumisen kaikki aiemmat ennätykset. Sillä onnistuttiin madaltamaan ja lyhentämään talouden romahdusta, mutta sama lääke ei välttämättä toimi uudestaan.

Lamassa valtion velka kasvoi vauhdilla. Kaikki ovat kuulleet, miten valtiovarainministeri Iiro Viinanen (Kok.) matkusti maailmalla vakuuttamassa rahoittajia, että Suomelle uskaltaa antaa lainaa. Viinanen kertoo Ylen Politiikka Suomi -ohjelmassa, että ainakin Malesiassa rahoituksen sijasta annettiin rukkaset.

Lainahanat liruttivat lopulta ainakin sen verran, että Suomi ei joutunut turvautumaan Kansainvälisen valuuttarahaston rahoitukseen ja sen asettamiin ehtoihin. Keskellä lamaa oli vaikea arvioida, kuinka lähellä rahoittajien hylkäämistä lopulta oltiin.

Mutta ymmärretäänkö nyt paremmin, kuinka paljon velkaa on liian paljon? Vihriälän mukaan sen arvioiminen on edelleen vaikeaa.

- Suomen tapauksessa täytyy muistaa, että me emme ole poikkeuksellisen velkaantunut maa, eivätkä meidän ongelmat ole akuutteja.

Vihriälän mukaan velkaa ei pidä pelätä, ainakaan "liikaa".

- Luulen, että seuraavastakin taantumasta selviämme, jos siihen tarvitaan finanssipoliittista elvytystä, mutta tilanne muuttuu vaikeammaksi, jos velkakanta koko ajan kasvaa.

- Ehkä on syntynyt oletus, että seuraavissa taantumissa voidaan toimia samalla tavalla. Tämä ei ole ollenkaan itsestään selvää, Vihriälä painottaa.

Seija Ilmakunnas sanoo, että taloustieteessä osataan arvioida valtioiden velkakestävyyttä nyt paremmin kuin 30 vuotta sitten. Arvioimista helpottaa se, että euromaailmassa korot heilahtelevat vähemmän kuin 1980-1990-luvuilla. Myös korkotaso on kuin velallisen unelma.

Hetkeä ennen vuoden 1991 devalvaatiota kolmen kuukauden korko ylsi kylmäävään 18,9 prosenttiin. Nyt sen on puoli prosenttia ja vieläpä miinuksella.

Mutta nykyinen minimaalinen korkotaso on vaatinut erityiset olosuhteet, eivätkä ne välttämättä jatku ikuisesti.

- On hyvä huomata, että finanssi- ja koronakriisi olisivat voineet olla vielä paljon pahempia ilman kansainvälistä yhteistyötä ja koordinoitua elvytystä. Sellaisten jatkuminen tässä epävakaassa maailmassa ei ole kirkossa kuulutettua, Ilmakunnas varoittaa.

Hän on huolestunut siitä, että talouden tasapainottamista ei ole Suomessa "kunnon suunnitelmaa", vaikka talous on ollut hyvässä kasvussa tämän vuoden.

Työmarkkinoiltakaan on vaikea odottaa apua seuraavan hädän hetkellä.

- Pikemminkin siinä on ongelmia, kun sopimusjärjestelmä on levällään. Nyt puuttuu näkymä siitä, miten voidaan tehdä koordinoituja palkkaratkaisuja silloin, kun äkillinen kriisi tulee ja voi olla tarve jopa palkkakustannuksien alentamiseen.

"Kyllä sitä voi jääräpäisyydeksi sanoa"

Kaikkiin talouden iskuihin Suomi ei ollut itse syyllinen, mutta olisi asioita voinut paremminkin hoitaa.

Suomessa haluttiin pitää tiukasti kiinni kiinteästä valuuttakurssista, vaikka talouden muu tilanne ei perustellut markan kallista hintaa muihin valuuttoihin verrattuna.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla.

Suomen Pankin ja Esko Ahon (kesk.) hallituksen tavoitteena oli katkaista kierre, jossa teollisuuden viennin vaikeuksia helpotettiin valuutan arvon laskemisella eli devalvaatiolla.

Devalvaatiolla laskettiin kilpailijamaihin verrattuna vientihintoja, mutta samalla nostettiin tuontihintoja. Se vauhditti hintojen nousua, joka puolestaan johti palkkojen korotusvaatimuksiin, joka puolestaan johti viennin kilpailukykyyn, joka puolestaan johti teollisuuden vaatimuksiin markan devalvoimisesta.

Tästä kierteestä haluttiin tehdä loppu vakuuttamalla viimeiseen saakka, että enää markkaa ei devalvoitaisi.

Seija Ilmakunnaksen mielestä Suomen Pankin ja hallituksen asennoitumista voi sanoa jääräpäisyydeksi tilanteessa, jossa talouden ongelmat alkoivat olla vahvasti näköpiirissä. Jos markan arvon olisi annettu liikkua vapaasti eli kellua, muutokset olisivat tapahtuneet pehmeämmin taloustilannetta myötäillen.

Myös koronakriisi jättää pitkät arvet

Tasan 30 vuotta sitten suomalaisten päälle vyörynyt lama on jättänyt syvät ja pitkät arvet. Myös tämänkertainen kriisi heijastuu pidemmälle, kuin talouden mittarit osaavat kertoa.

"Laman lapset" tietävät miten työttömyys romutti ensin perheiden elintason ja usein huono-osaisuus alkoi myös periytyä.

Katkenneet työurat tarkoittavat myös pienempiä eläkkeitä. Keskellä lamaa työmarkkinoille tulleilla nuorilla oli vaikeampaa päästä kiinni työelämään kuin vakaina aikoina. Sekin heijastuu eläkevuosiin saakka.

Vaikka työllisten määrän palautuminen lamaa edeltävälle tasolle kesti kahdeksantoista vuotta, Vesa Vihriälä uskoo, että tällä kertaa työttömyydestä ei kehity pitkäaikaista ongelmaa.

- Työmarkkinoilla on paljon avoimia työpaikkoja, eikä työttömyys ole noussut missään vaiheessa kovin korkealle. Pitkäaikaistyöttömyys on noussut, mutta oletan, että se kääntyy laskuun puolen vuoden aikana, hän puntaroi.

Mutta 1990-luvun lama jätti jälkensä muuhunkin kuin helposti mitattavissa oleviin asioihin. Samalla tavalla on käymässä nytkin.

Ilmakunnas muistuttaa, että koronan takia eristyksessä vietetyt lähes kaksi vuotta ovat tarkoittaneet ennennäkemätöntä yksinäisyyttä, joka aiheuttaa myös mielenterveyden ongelmia.

Niillä voi olla kauaskantoiset seuraukset.

# data[].attributes.attachment_link.title
Suomi rojahti lamaan tasan 30 vuotta sitten - Osaavatko poliitikot ja pankkiirit hoitaa uusinta talouskriisiä yhtään paremmin?

# data[].attributes.attachment_link.description
Talouskriisit jättävät pitkät jäljet - sekä yhteiskuntaan että ihmisten elämään. Siksi ei ole sama, millä tavalla taantumat hoidetaan. 30 vuotta sitten koettu lama näkyy vieläkin suomalaisten elämässä. Tuskin kukaan ymmärsi vuonna 1991 kuinka syvä arpi Suomeen historiaan jäisi marraskuun neljännentoista päivän tapahtumista. Se on päivä, jota voi pitää syvän laman lähtölaukauksena.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rokotettujen julkkisten koronatartunnat lietsovat väärää tietoa rokotteiden tehosta

# data[].attributes.attachment_link.description
Terveyden ja tieteen disinformaation asiantuntijan mukaan ihmiset eivät oikein osaa ajatella numeroissa ja tilastoissa, vaan yleensä ihmiset ajattelevat tarinoissa ja hyvissä kertomuksissa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pitkään yli 80 prosentin rokotekattavuutta yli 12-vuotiaissa pidettiin rokotekattavuutena, joka riittäisi pitämään koronaepidemian kurissa ja palauttamaan yhteiskunnan normaalitilaan pandemiasta huolimatta. Viruksen muuntuessa toive osoittautui liian optimistiseksi.

Rokotetutkimuskeskuksen johtaja, professori Mika Rämet kertoo, että herkästi tarttuva delta-variantti teki laumasuojatavoitteen nykykeinoilla hyvin vaikeaksi tavoittaa, koska variantin vuoksi myös lapsilla on enemmän tartuntoja ja lisäksi osa rokotetuistakin saa lievä-oireisia limakalvoinfektioita. Limakalvoinfektioiden seurauksena syntyy koronan jatkotartuntoja, vaikka niitä tuleekin harvemmin kuin rokottamattomien kautta.

- Koronaviruksen poistamiseen yhteiskunnasta vaadittava rokotekattavuus on siksi todella korkea, hän sanoo.

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Rämetin mukaan koronavirus jää käytännössä pysyvästi yhteiskuntaan. Rokotteiden ja virukselle altistumisen kautta väestön suoja virusta virusta vastaan paranee ja sen aiheuttama tautitaakka vähenee tulevaisuudessa.

Ei turvallista rokotekattavuuden raja-arvoa

Rämetin mukaansa mitään tarkkaa lukua riittävästä rokotekattavuudesta ei voida antaa, sillä koronan tarttuvuus riippuu monista seikoista aina koronarajoituksista ihmisten kontaktien määrään ja heidän muuhun käytökseensä. Myös viruksen tartuttavus muuttuu.

Nykyisellään rokottamaton osuus väestöstä johtaa siihen, että kansalainen väistämättä kohtaa niin sanottua "infektiopainetta".

- Siksi olen yrittänyt sanoa, että yksilöllä ei ole muuta keinoa suojautua, kun se rokote, Rämet sanoo.

Hän painottaa, että yhteiskunnan kannalta sairaaloiden kuormitus on tärkeä asia, mutta rokottomattomalle yksilölle ei hänen näkemyksensä mukaan ole merkitystä onko hän ainoa tehohoidossa oleva vai yksi sadoista.

- Toisten rokotekattavuus siis määrittää erityisesti sitä, kuinka monta muuta tautiin sairastuu vakavasti. Ihan samalla tavalla kuin turvavyöt ja pelastusliivit suojaavat niitä käyttäviä, Rämet kertoo.

Toisaalta korona jyllää myös Suomen rajojen ulkopuolella tavalla, ettei tautia varmasti saada täysin kitkettyä. Kanssakäymistä rajan ylitse on luvassa joka tapauksessa.

- Vaikka meillä olisi 99 prosentin rokotekattavuus, niin meillä on naapurit, joiden koronatilanne on hyvin synkkä: Viron ja Venäjän tilanne on todella hankala, eli heillä tulee olemaan korona siellä pitkään, Rämet arvioi.

3:21

Näillä aloilla on suurin rokotekattavuus.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rokotetutkimuskeskuksen Rämet: Suomi ei pääse koronasta edes yli 90 prosentin rokotekattavuudella

# data[].attributes.attachment_link.description
Pitkään yli 80 prosentin rokotekattavuutta yli 12-vuotiaissa pidettiin rokotekattavuutena, joka riittäisi pitämään koronaepidemian kurissa ja palauttamaan yhteiskunnan normaalitilaan pandemiasta huolimatta. Viruksen muuntuessa toive osoittautui liian optimistiseksi. Rokotetutkimuskeskuksen johtaja, professori Mika Rämet kertoo, että herkästi tarttuva delta-variantti teki laumasuojatavoitteen nykykeinoilla hyvin vaikeaksi tavoittaa, koska variantin vuoksi myös lapsilla on enemmän tartuntoja ja lisäksi osa rokotetuistakin saa lievä-oireisia limakalvoinfektioita.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
YK:n ilmastoraportti maalaa tulevaisuudesta synkkää kuvaa samalla kun ilmastokriisiä lähdetään ratkomaan Skotlannin Glasgow'ssa.

Maastopaloja eri puolilla maailmaa kesällä 2021

Yhdysvaltain Kaliforniassa on kuuma, Lähi-idässä on kuuma, Intiassa on kuuma, Afrikassa on kuuma - ilmastonmuutos vaikuttaa ympäri maapallon.

Miljoonien ihmisten elämä on jo lähes sietämätöntä jatkuvien helteiden ja kuivuuden vuoksi. Erityisen rankasti sään ääri-ilmiöt koettelevat köyhiä ja muutoin heikossa asemassa olevia. He eivät aja ilmastoiduilla autoilla, asu ilmastoiduissa asunnoissa tai työskentele viilennetyssä toimistossa. Ulkona oleminen kovassa helteessä on liki mahdotonta, ja pätsiksi kuumenneessa kodissa eläminen vähintään tukalaa.

Kohoavat lämpötilat aiheuttavat jo nyt yhä useammin kuivuutta, maastopaloja, myrskyjä ja tulvia - ja kaikki nämä uhkaavat ihmishenkiä. Helleaallot ovat kohtalokkaita myös esimerkiksi maataloudelle.

Ellei ilmastonmuutosta saada hidastettua, ennätyslämpötilat vain nousevat ja hengenvaaralliset helleaallot lisääntyvät, varoittavat asiantuntijat. Lämpötilat nousevat sielläkin, missä on jo mitattu ennätyksiä.

- Jos vertailemme kesien lämpötiloja Kalifornian Kuolemanlaaksossa, ovat kuluneet 20 vuotta selvästi lämpimämpiä kuin sitä aiemmin, kertoo laakson kansallispuiston edustaja Abby Wines uutistoimisto AFP:lle.

Viime kesänä alueella rekisteröitiin jo toisena kesänä peräkkäin 54,4 asteen helle, joka yltää miltei kaikkien aikojen ennätykseen ja on korkein nykyaikaisella teknologialla mitattu arvo.

Ilmastokriisi on nyt

Jos Skotlannin YK:n ilmastokokouksen keskeisen teeman haluaa tiivistää, voi sen tehdä hyvin lyhyesti: Ihmiskunnalta alkaa pian loppua aika.

Glasgow'ssa maailman johtajien on tarkoitus sopia maailmanlaajuisista päästörajoituksista ilmastokriisin torjumiseksi. Kokouksen alla YK kertoi, että ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuudet nousivat ennätyskorkealle viime vuonna.

Maapallon keskilämpötila uhkaa nousta tämän vuosisadan aikana huomattavasti enemmän kuin Pariisin ilmastosopimuksen pyrkimyksenä oleva alle puolitoista astetta, nimittäin 2,7 astetta. Sen on paljon. Tällainen arvio esitetään YK:n ympäristöohjelman tuoreessa raportissa (siirryt toiseen palveluun) , jonka otsikko on The Heat Is On.

Raportissa todetaan ykskantaan, että seuraukset olisivat katastrofaalisia, mikäli näkymä 2,7 asteen lämpenemisestä toteutuisi. Päästöjä tulisi siis leikata nopeasti ja paljon.

Kansainvälinen energiajärjestö IEA puolestaan arvioi, että vaikka kaikki eri maiden hallitusten tekemät lupaukset nettopäästöjen nollaamisen aikataulusta toteutuisivat, ilmasto lämpenisi vuoteen 2100 mennessä noin 2,1 astetta.

YK:n pääsihteeri Antonio Guterres sanoi ilmastokokouksen (COP26) alla edellyttävänsä, että kaikki maat sitoutuvat saavuttamaan hiilineutraaliuden vuosisadan puoliväliin mennessä ja että niiden tulee selkeästi ja uskottavasti pystyä kertomaan keinonsa päästä tähän tavoitteeseen.

Suomessa hallitus on asettanut tavoitteekseen, että Suomi on hiilineutraali vuoteen 2035 mennessä ja ensimmäinen fossiilivapaa hyvinvointiyhteiskunta.

Äärimmäinen helle voi vielä olla miljardien riesa

Yhdysvaltain sää- ja valtamerentutkimuslaitos NOAA (siirryt toiseen palveluun) kertoo, että viime kesän heinäkuu kirjattiin maapallon kaikkien aikojen kuumimmaksi kuukaudeksi ja se saavutti näin ollen epäkiitollisen ennätyksen.

- Heinäkuu on tyypillisesti vuoden lämpimin kuukausi, mutta heinäkuu 2021 päihitti kaikki aikaisemmat. Uusi ennätys on osoitus valitettavasta meneillään olevasta kehityksestä, kertoi NOAA:n asiantuntija Rick Spinrad tilastojulkistuksen yhteydessä.

Esimerkiksi Aasiassa oli mittaushistorian lämpimin heinäkuu ja Euroopassa toiseksi lämpimin.

Mikäli ilmasto lämpenisi kahdella asteella, neljännes maapallon väestöstä voi kohdata äärimmäisen helleaallon vähintään joka viides vuosi, osoittavat YK:n laskelmat uutistoimisto AFP:n mukaan. Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli IPCC on laskenut luvun korkeammaksi ja arvioi, että helleaallot runtelisivat tällöin useampaa kuin joka kolmatta maapallon asukasta.

Maapallon väkiluku on nyt noin 7,8 miljardia, ja kahdeksan miljardin ihmisen rajan ennustetaan menevän rikki vuonna 2025, ilmenee Tilastokeskuksen keräämistä tiedoista.

Ennätykset paukkuvat

Telluksen korkeimmat päivälämpötilat mitataan kuivilla alueilla kääntöpiirien läheisyydessä, pitkäkestoisten korkeapaineiden vyöhykkeellä.

Maailman ilmatieteen laitoksen (WMO) tilastoissa (siirryt toiseen palveluun) maapallon korkein virallinen lämpötila on mitattu Kaliforniassa kesällä 1913, jolloin lämpötila kohosi 56,7 asteeseen. Tuolloisen ennätyksen syntyyn vaikutti mahdollisesti hiekkamyrsky, joka riehui alueella. Libyan Tripolissa kerrotaan mitatun 58 asteen lämpötila syyskuussa 1922, mutta kymmenisen vuotta sitten ennätystä analysoi uudelleen kansainvälinen asiantuntijaryhmä, joka kyseenalaisti tuloksen, eikä lukemaa ole siksi virallisesti hyväksytty kaikkien aikojen korkeimmaksi.

Myös viime vuoden kesällä Kaliforniassa mitattiin 54,4 asteen pätsi. Kuluneena kesänä puolestaan kerrottiin, kuinka maastopalot olivat vallanneet valtavat määrät pinta-alaa hirmuhelteiden moukaroidessa Yhdysvaltoja ja Kanadaa.

Euroopassakin mitattu lähes 50 astetta

Manner-Euroopan uusi lämpötilaennätys syntyi mahdollisesti viime elokuussa Italian Sisiliassa, jossa raportoitiin 48,8 asteen lukema. Tämän arviointi on vielä kesken.

- Selvitämme tilannetta aktiivisesti, mutta toistaiseksi emme voi vahvistaa emmekä kiistää ennätyksen syntyä, kertoo WMO:n ääri-ilmiöiden asiantuntija Randall Cerveny laitoksen sivuilla.

Hän sanoo, että ilmastonmuutos ja lämpötilojen nousu ovat lisänneet raportointia sään ääri-ilmiöistä.

- Meidän on varmistettava näiden ennätysten oikeellisuus tieteellisen tarkkuuden vuoksi ja siksi, että ymmärtäisimme ilmiön varmasti oikein.

Voimassa oleva Euroopan virallinen ennätys tasan 48 astetta on Kreikan Ateenasta kesältä 1977.

Suomen korkein lämpötila 37,2 astetta mitattiin Joensuun lentoasemalla heinäkuussa 2010.

Siirry Ylen ilmastonmuutos-liveseurantaan tästä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Miljoonat joutuvat sietämään jo nyt helteitä, joissa ihminen ei vain pärjää

# data[].attributes.attachment_link.description
YK:n ilmastoraportti maalaa tulevaisuudesta synkkää kuvaa samalla kun ilmastokriisiä lähdetään ratkomaan Skotlannin Glasgow'ssa. Yhdysvaltain Kaliforniassa on kuuma, Lähi-idässä on kuuma, Intiassa on kuuma, Afrikassa on kuuma - ilmastonmuutos vaikuttaa ympäri maapallon. Miljoonien ihmisten elämä on jo lähes sietämätöntä jatkuvien helteiden ja kuivuuden vuoksi. Erityisen rankasti sään ääri-ilmiöt koettelevat köyhiä ja muutoin heikossa asemassa olevia.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kriisit muuttavat ajattelutapoja.

Aiemmin liian radikaaleina pidetyt ratkaisut voivat yhtäkkiä näyttäytyä tervejärkisiltä. Epärealistisiksi leimatuista ideoista alkaakin kriisin keskellä tulla valtavirtaa.

Näin saattaa käydä suhtautumissamme verotukseen, kirjoittavat taloustieteilijät Gabriel Zucman ja Emmanuel Saez The Triumph of Injustice -kirjansa tuoreessa esipuheessa.

Ranskalainen Zucman uskoo, että keskustelu verotuksen oikeudenmukaisuudesta tulee kiihtymään. Koronaviruspandemian myötä valtiot ovat velkaantuneet, ja tarvitsevat enemmän tulovirtoja. Samaan aikaan joukko kaikkein rikkaimpia on kriisistä huolimatta jatkanut rikastumistaan. Siksi katseet kääntyvät verottamiseen.

- Yhä enemmän ymmärretään, ettemme voi jatkaa nykyisellä polulla, Zucman sanoo Ylelle videoyhteydellä Pariisista.

34-vuotias Zucman on yksi maailman tunnetuimmista taloudellisen eriarvoisuuden ja verotuksen tutkijoista. Hän on yhdysvaltalaisen Berkeleyn yliopiston apulaisprofessori, jonka ajatukset ovat vaikuttaneet esimerkiksi demokraattiehdokas Elizabeth Warrenin presidentinvaalikampanjaan.

Zucman kannattaa varallisuusveroa sekä korkeaa tuloverotusta rikkaille ja voittoa tekeville yrityksille. Siksi moni pani merkille, kun Zucman aloitti kesäkuun alussa Euroopan unionin tuella perustetussa EU Tax Observatory -tutkimuslaitoksessa johtajana.

Järjestelmän voittajia verotetaan yhä vähemmän ja vähemmän

Zucmanilla on suuri tavoite, ja viesti myös Suomelle.

Hän haluaa rakentaa epäreiluna pitämänsä verotusjärjestelmän palikat uudelleen, ja tehdä siitä kestävämmän ja oikeudenmukaisemman.

- Päättäjät ja taloustieteilijät ovat 1980-luvulta lähtien sanoneet, että globalisaatiolla on tulonjakoon vaikuttavia seurauksia - osa ihmisistä hyötyy siitä enemmän kuin toiset - ja että näitä eroja voidaan tasoittaa verotuksella. Mutta mitä on tapahtunut käytännössä? On käynyt täysin päinvastoin.

Zucmanin mukaan globalisaation voittajia ovat monikansalliset suuryritykset ja niiden osakkeenomistajat. Niitä on verotettu vähemmän ja vähemmän. Samalla keskiluokka on hyötynyt globalisaation hedelmistä vähemmän ja se on joutunut maksamaan veroja jatkuvasti enemmän esimerkiksi kulutusverojen kautta, Zucman sanoo.

Hän avaa tätä kehityskulkua yhdessä Saezin kanssa kirjoittamassaan The Triumph of Injustice -kirjassa. Se herätti laajaa keskustelua ilmestyttyään vuonna 2019. Zucmanin ja Saezin pääväittämä on, että verojärjestelmästä on tullut rikkaita suosiva. Verotus on heidän mukaansa muuttunut kaikkein rikkaimpien kohdalla regressiiviseksi, jolloin rikkaimmat maksavat suhteellisesti pienemmän osan veroja kuin muut. Samalla taloudellinen eriarvoisuus on kasvanut.

Tässä esimerkki. Vielä 1950-luvun alussa huipputuloisin 0,1 prosenttia maksoi Yhdysvalloissa tuloistaan veroja noin 60 prosenttia. Nykyään 400 rikkainta maksaa veroja kaikkiaan vain noin 23 prosenttia. Se on keskiluokkaakin vähemmän, Zucman ja Saez kirjoittavat.

Vaikka teos keskittyy Yhdysvaltoihin, epäoikeudenmukaisen verotuksen trendi on Zucmanin mukaan maailmanlaajuinen.

- Monet asiat, joita käsittelimme Yhdysvaltojen esimerkin kautta, ovat nähtävillä Suomessa, EU:ssa ja ympäri maailmaa, eritoten maiden välinen verokilpailu ja yritysten verovälttely.

Verovälttelyllä Zucman tarkoittaa järjestelyitä, joiden avulla monikansallinen yritys pyrkii maksamaan niin vähän veroja kuin mahdollista. Järjestelyt hyödyntävät verotusjärjestelmän porsaanreikiä eivätkä siksi ole lainvastaisia.

Verokikkailu yleistyi 1990-luvulla

Verosuunnittelu ja siihen kytkeytyvä teollisuus pääsivät Zucmanin ja Saezin teoksen mukaan täyteen kukoistukseensa 1990-luvun puolivälissä. Berliinin muuri oli hiljan murtunut ja vapaan markkinatalouden lainalaisuudet keräsivät kannatusta. Samalla globalisaatio tarjosi uusia mahdollisuuksia kiertää korkeaa verotusta.

Käytännössä yhteisö- eli yritysvero tarkoittaa yrityksen tuloksesta perittävää veroa. Suomessa yhteisöveron taso on 20 prosenttia, kun esimerkiksi Irlannissa se on 12,5 prosenttia ja Bermudalla nolla. Koska vero vaihtelee suuresti maittain - kuten myös erilaiset verohuojennukset - yrityksillä on houkutus siirtää toimintojaan ja voittojaan jopa keinotekoisin järjestelyin alemman verotuksen maihin.

Verokikkailijoista ja aggressiivisesta verosuunnittelusta on lukuisia esimerkkejä. Huomio kiinnittyy etenkin digijätteihin, kuten Amazoniin, Googleen ja Appleen, joiden todelliset veroprosentit ovat jääneet mataliksi. Verokikkailun keskiössä on konsernin sisäinen liiketoiminta. Kauppaa käydään eri yksiköiden välillä esimerkiksi oikeudesta käyttää tavaramerkkiä tai tiettyä teknologiaa, ja samalla ohjataan tulovirtoja hyvin matalan verotuksen maihin eli niin sanottuihin veroparatiiseihin.

Mutta ilmiö on digijättejä laajempaa.

Myös Suomesta monikansalliset yritykset siirtävät voittojaan matalamman verotuksen maihin, minkä seurauksena Suomi menettää verotuloja. Menetysten arvioiminen on vaikeaa ja arviot summista vaihtelevat.

Zucmanin ja hänen kollegoidensa laskelmien mukaan Suomi menetti vuonna 2017 veroparatiiseihin siirrettyjen voittojen seurauksena yli 700 miljoonaa euroa. Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen muistion mukaan verotulojen menetys on Suomessa joitakin satoja miljoonia euroja.

Maailmanlaajuisesti voitonsiirron seurauksena syntyvät valtioiden menetykset lasketaan sadoissa miljardeissa euroissa. Zucman on kollegoidensa kanssa arvioinut, että globaalisti jopa noin 40 prosenttia monikansallisten yritysten voitoista on siirretty veroparatiiseihin.

Epäreilu verotus on poliittinen riski

Miksi tämä on asia, josta kaikkien kannattaa välittää?

Zucmanin mukaan syitä on kolme. Ensinnäkin yhteisöverokertymä laskee, jolloin valtion kirstussa on vähemmän rahaa yhteiseen käyttöön.

Toisekseen yritysten kilpailuasetelmasta tulee epätasainen. Aggressiivista verosuunnittelua harjoittavat etenkin suuret, tuottoisat, monikansalliset yhtiöt. Pienemmät yritykset maksavat siten käytännössä enemmän veroja ja niiden kilpailuasema heikkenee.

Kolmanneksi verokikkailu voi Zucmanin mukaan johtaa poliittisesti epävakaaseen kehitykseen.

- Jos me jatkamme nykyisellä tiellä, syntyy ilmiselvä riski. Kuilu keskiluokkaisten ihmisten ja nykymuotoisen globalisaation välillä uhkaa kasvaa.

Tämä voi Zucmanin mukaan johtaa poliittiseen vastaiskuun, ja siksi muutoksilla alkaa olla kiire.

- Monet ihmiset ajattelevat, ettei taloudellista integraatiota ja oikeudenmukaista verotusta voi olla samanaikaisesti. Että verovälttely ja veronkierto ovat luonnonlakeja globaalissa taloudessa. Tämä ei pidä paikkaansa, Zucman sanoo.

Zucmanin mukaan voimme tehdä valinnan: annetaanko monikansallisten jättien kirjata voittonsa veroparatiiseihin vai sitoudutaanko tekemään toimia ja yhteistyötä, jotta näin ei kävisi?

Vaaka on kallistumassa yhteistyön puolelle. Verokikkailuun halutaan puuttua laajalla rintamalla - ja järjestelmän porsaanreikiä on jo pyritty tukkimaan.

Suunta on muuttumassa, globaali minimivero etenee

Zucman muistaa ajan, jolloin monikansallisia yrityksiä koskeva globaali minimivero tuomittiin utopistiseksi ajatukseksi. Sitä kohti on kuitenkin jo otettu askelia. Kesäkuun alussa maailman vauraimpien maiden G7-ryhmä sopi alustavasti tukevansa yhteistä vähimmäisverotasoa. Asiasta keskustellaan seuraavaksi heinäkuussa G20-maiden kokouksessa.

Zucmanin mukaan voi viedä vielä vuosia tai jopa vuosikymmeniä ennen kuin veroparatiiseista tulee todella loppu, mutta tämä on tärkeä alku.

- Me olemme nyt kirjoittamassa globalisaation sääntöjä uudelleen.

Jos globaalista minimiverosta syntyy laaja sopimus, haitallista verokilpailua ei synny maiden välille. Käytännössä valtiot asettavat silloin maassaan pääkonttoriaan pitäville konserneille minimiveron, jota konsernit eivät pysty kiertämään muuallakaan maailmassa. Kun riittävän moni maa tekee tämän, taso on liki maailmanlaajuinen, Zucman sanoo. Siksi ei välttämättä tarvita kaikkien maiden hyväksymää sopimusta.

- Jos Suomi haluaa olla kunnianhimoisempi monikansallisten yritysten verottamisessa, mikään ei estä sitä toimimasta.

- Yksittäiset maat voivat tehdä paljon oikeudenmukaisemman verottamisen eteen. Kansainvälinen yhteistyö on aina toivottavaa, mutta myös yksittäisten maiden toimet voivat olla mullistavia ja rohkaista myös muita maita toimimaan.

Suomi voisi olla kovemman yhteisöveron maa

G7-maat sitoutuvat kesäkuun alussa 15 prosentin minimiverotasoon. Zucman pitää sitä varsin matalana.

Suomi voisi hänen mielestään nostaa tasoaan vaikka 25 prosenttiin. Jos suomalainen yhtiö päätyisi tekemään voittoa esimerkiksi 12,5 prosentin yhteisöveron omaavassa Irlannissa, Suomi voisi kerätä maiden verotasojen väliin jäävän osuuden verotuloina itselleen.

Liian korkealla verotuksella voi kuitenkin olla negatiivisia seurauksia. Yhteisö- eli yritysverolla on vaikutusta investointeihin, jotka ovat tärkeä talouskasvun lähde, sanoo Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (Etlan) tutkimuspäällikkö Olli Ropponen.

- Mitä matalampi yritysten tuloksesta perittävä vero, sitä houkuttelevampaa maahan on tehdä sijoituksia ja sitä vähemmän yritykset siirtävät maasta pois voittojaan, Ropponen sanoo.

Siksi Zucmanin ehdotuksessa piilee yksi suuri riski: jos Suomi asettaa täällä pääkonttoriaan pitäville yhtiöille globaalin minimiverotason, yritykset saattavat päättää lähteä täältä muualle.

- Siksi on tärkeää, että kaikki olisivat mukana minimiveron asettamisessa, Ropponen toteaa.

Eikö Zucman ole huolissaan siitä, että korkea yritysverotus syö investointeja ja kilpailukykyä?

- Kyllä se ansaitsee tulla tutkituksi.

Hän kuitenkin arvioi, että yritysveron merkitystä investointeihin ja ylipäänsä talouskasvuun helposti liioitellaan. Hän antaa esimerkin. Yhdysvallat laski yritysveroa 35 prosentista 21 prosenttiin vuonna 2018.

- Ja mitä tapahtui investoinneille, talouskasvulle ja palkoille? Ei mitään.

- Kyse on suuresta pudotuksesta, ja jos muutosta ei näy, on hyvin vaikea kuvitella, että yritysverolla olisi suurta vaikutusta näihin muuttujiin.

Zucmanin mukaan reilun globaalin yritysverotuksen hyödyt säteilisivät laajalle. Silloin maat pääsisivät kilpailemaan oikeista asioista, esimerkiksi siitä, missä on paras infrastruktuuri ja osaavin työvoima. Tällainen kilpailu hyödyttäisi isoa osaa väestöstä, sillä se kannustaa maita tekemään panostuksia koulutukseen ja tutkimukseen, Zucman arvioi.

- Se, miten verotus pitäisi tehdä, on yksi tärkeimmistä päätöksistä mitä meidän on tehtävä kansalaisina. Se on todella tärkeää moderneissa demokraattisissa valtioissa.

Gabriel Zucman

Ranskalainen taloustieteilijä, syntynyt vuonna 1986

Taloustieteen apulaisprofessori Berkeleyn yliopistossa Kaliforniassa ja johtaja Pariisissa sijaitsevassa EU Tax Observatory -tutkimuslaitoksessa. Opettanut aiemmin London School of Economics -yliopistossa Lontoossa.

Zucmanin ensimmäinen kirja The Hidden Wealth of Nations käsitteli veroparatiiseihin kätkettyä varallisuutta. Toisen kirjansa The Triumph of Injustice kirjoitti yhdessä professori Emmanuel Saezin kanssa.

Lue lisää: Vuosisadan suurin verouudistus voi tuoda Suomeen lisää verotuloja jopa reilut 200 miljoonaa - mistä uudistuksessa on kyse ja mitä se muuttaisi? Rikkaat elävät rikastumisen kierteessä, jota eivät itse edes huomaa - huippuekonomisti Branko Milanović ratkaisisi ilmastokriisin rikkaiden kulutusverolla EU:ssa syntyi sopu suuryritysten maakohtaisten verotietojen julkistamisesta - Järjestöt: Iso osa verojärjestelyistä jää silti pimentoon

# data[].attributes.attachment_link.title
Verojärjestelmä kasvoi kieroon ja siihen sisältyy riski, sanoo huippuekonomisti Gabriel Zucman - hän kehottaa Suomea nousemaan esimerkiksi

# data[].attributes.attachment_link.description
Kriisit muuttavat ajattelutapoja. Aiemmin liian radikaaleina pidetyt ratkaisut voivat yhtäkkiä näyttäytyä tervejärkisiltä. Epärealistisiksi leimatuista ideoista alkaakin kriisin keskellä tulla valtavirtaa. Näin saattaa käydä suhtautumissamme verotukseen, kirjoittavat taloustieteilijät Gabriel Zucman ja Emmanuel Saez The Triumph of Injustice -kirjansa tuoreessa esipuheessa. Ranskalainen Zucman uskoo, että keskustelu verotuksen oikeudenmukaisuudesta tulee kiihtymään.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Parturi päätti tehdä minulle maan suosituimman hiustyylin, joka on nimeltään "kunnialaukaus", kertoo Pjongjangissa parturiin päässyt Ylen kirjeenvaihtaja Mika Mäkeläinen.

PJONGJANG Parturin odotushuoneen seinällä komeilee jättimäinen taulu, jossa esitellään 15 melko lyhyeksi kynittyä kuontaloa. Pohjoiskorealaisille hiusmalleille on annettu taulussa lennokkaat nimet: aalto, siipi, kunnialaukaus, auringonpaiste, veden väreily, viuhka, ja niin edelleen.

- Katso tätä taulua ja valitse mikä tahansa näistä, parturi Yun Kum-sun sanoo topakasti.

Mallit näyttävät aika samanlaisilta. En osaa heti valita, joten kysyn parturilta, mikä hänen mielestään sopisi minulle parhaiten.

- Sellainen, jossa sivut on leikattu lyhyeksi. Haluatko vielä lyhyemmäksi vai haluatko miettiä hetken valintaasi? Sinun pitää valita sellainen, josta itse tykkäät, Yun opastaa.

Osoitan oikeassa yläkulmassa olevaa mallia, joka on nimetty "nuorekashenkiseksi".

- Okei, sanoo parturi Yun hyväksyvästi.

Pjongjangissa sijaitsevan Changgwangin hoitolaitoksen parturin odotushuoneen peräseinällä loistaa kuitenkin vielä kaksi mallia lisää. Korkealla katon rajassa kansalaisia valvovat vierekkäin Kim Il-sung ja Kim Jong-il. Ne kuvat eivät ole erityisen nuorekashenkisiä.

Kim-hallitsijasuvun kahden ensimmäisen sukupolven kuvat ovat vakiovarustus kaikissa pohjoiskorealaisissa kodeissa ja työpaikoissa. Niitä kunnioitetaan kaikessa muussa - mutta hiusmallin valinnassa niistä ei ole pohjoiskorealaisten esikuvaksi. Ex-johtajien hiukset näyttävät nykymuotia pidemmiltä.

Eikä esimerkiksi kelpaa edes maan nykyisen johtajan Kim Jong-unin omalaatuinen tyyli: paksu tukka nousee korkealle, mutta sivut on ajettu paljaiksi. Kim Jong-unin hiusmallia ei löydy taulusta eikä liioin kaduilta. Aivan samaa kampausta en ole nähnyt yhdelläkään toisella pohjoiskorealaisella.

Kim Jong-unin tukkamallia ei pakoteta eikä kielletä

Pohjois-Korean miesten hiusmuodista on levinnyt maailmalla kahdenlaisia räikeitä väärinkäsityksiä: joko väitetään, että kaikilla pitäisi olla sama malli kuin Kim Jong-unilla tai että kukaan ei saisi pitää samaa tyyliä.

Molemmat väitteet ovat vääriä.

Radio Free Asia uutisoi vuonna 2014 (siirryt toiseen palveluun) , että opiskelijoita olisi käsketty leikkauttamaan tukkansa Kim Jong-unin mallin mukaan. Myöhemmin määräystä täsmennettiin puolueen suositukseksi.

Pikavilkaisu Pjongjangin jalkakäytäville riitti jo silloin osoittamaan, ettei ainakaan pääkaupungissa matkittu johtajan hiusmuotia sen paremmin pakolla kuin vapaaehtoisesti. Vastaavaa ei näy nytkään.

Toisaalta on väitetty, ettei kukaan saisi leikkauttaa tukkaansa nykyjohtajan mallin mukaan. Minulle kerrotaan Pjongjangissa, ettei sekään pidä paikkaansa, vaan että Kim Jong-unin hiusmallia ei yksinkertaisesti pidetä hyvännäköisenä.

Mitään muuta seikkaa Kim Jong-unista ei sitten saakaan arvostella, ja hiustyylistäkin puhutaan vain kuiskimalla.

Pitkä tukka on länsimaista hapatusta

Pohjois-Korean hiusmuotia säädellään tarkkaan. Malliston 15 kuvaa ovat kampauksen lähtökohtia, joita voi halutessaan säätää. Miehillä ei kuitenkaan hyväksytä pitkää tukkaa.

- Se ei kuulu meidän kulttuuriimme, minulle kerrotaan.

Pohjois-Koreassa sosiaalinen paine on riittävän kova, eikä hiustyyleistä tarvitse määrätä lailla. Mallitaulut ovat silti viranomaisten tuotantoa, ja kaikki viralliset parturit ovat valtion työntekijöitä.

Joka paikassa mallitaulut eivät silti ole aivan identtisiä. Munsun vesipuistossa miesten parturin ulkopuolella näen mallitaulun, jossa on vain 14 nimettyä kampausta.

Tarkempi vertailu paljastaa, että siipi-nimistä kampausta edustaa taulussa vain yksi malli, kun taas Changgwangissa siipikuvia oli kaksi. Molempien taulujen taustakuvana on Changgwangin hoitolaitoksen sisätiloissa sijaitseva suihkuallas.

Pohjois-Korean televisiossa ja muissa tiedotusvälineissä on ollut kampanjoita poliittisesti korrektin tukkamallin (siirryt toiseen palveluun) puolesta. Televisiossa on jopa selitetty, että pitkä tukka heikentää älyllistä kehitystä.

Yleensä pitkää tukkaa on vain tyydytty haukkumaan imperialistisena hapatuksena. Parturikäyntiä suositeltiin kahden viikon välein.

Pitkästä tukasta on voinut seurata ainakin julkinen nolaaminen. En näe Pjongjangin kaduilla yhtäkään miestä, jonka tukka peittäisi korvat tai ylettyisi hartioille.

Tosin liian lyhytkään tukka ei kuulemma ole ollut hyväksi - silloin näyttäisi kiinalaiselta salakuljettajalta, sanotaan.

Hiusten pituudessa vanhoille kaljuuntuville miehille sallitaan enemmän pelivaraa. Hiukset saavat olla pidempiä kaljun peittämiseksi.

Joitakin vanhuksia lukuun ottamatta kaduilla ei päälaki paista. Kukaan mies ei vapaaehtoisesti aja päätään kaljuksi. Kuulen tutun selityksen: - Se ei kuulu meidän kulttuuriimme.

Palveluun kuuluu maailman paras päähieronta

Changgwangin hoitolaitoksen parturissa kaikki parturit ovat naisia ja kaikki asiakkaat miehiä.

Kampaamopuoli on vielä erikseen.

Istun parturintuoliin. Nelipaikkainen parturi on täynnä. Viereisessä tuolissa miehen pää on painettu alas tukanpesua varten. Jaan saman kohtalon.

Pohjois-Koreassa hiukset ovat tärkeät ja parturikäyntiin suhtaudutaan asian vaatimalla vakavuudella. Parturintuolissa vierähtää kokonainen tunti.

Tukka pestään kahteen kertaan, monia hiustenhoitotuotteita kokeillaan, parransänki ajetaan huolellisesti, kulmakarvat trimmataan ja korvistakin nypitään pari karvaa.

Silmäilen hiustenhoitotuotteita, joista osa näyttää kiinalaisilta. Peilin vieressä nojaa merkki, joka kehottaa pohjoiskorealaisia työntekijöitä huolehtimaan laitteidensa huollosta ja ylläpidosta maan edellisen johtajan Kim Jong-ilin esimerkin mukaan.

Sekä kesken tukanleikkuun että sen lopuksi saan päähieronnan, paremman kuin koskaan ennen. Niska ja hartiat pehmitetään myös. Parturintuoli tärisee, minkä olisi kai tarkoitus hieroa myös selkää - mutta se on pelkkää tärinää.

Viihteestä vastaa takaseinällä pauhaava televisio, joka näyttää isänmaallista sotaelokuvaa. Siinä riittää räiskettä, pauketta ja suuria tunteita.

Naisten tukan vaalentaminen kiellettyä

Myöhemmin Munsun vesipuistossa Pjongjangissa pääsen kurkistamaan myös kampaamoon. Sukupuolten tasa-arvo toteutuu ainakin hiustenleikkuussa, sillä myös naisille annetaan valittavaksi 15 erilaista mallia.

Pituudessa on enemmän valinnanvaraa, mutta naisetkaan eivät saisi värjätä tukkaansa. Kampaamossa näen yhdellä naisella papiljotit, joten keinokiharat eivät sentään ole pannassa.

En nähnyt Pohjois-Koreassa yhtään naista, jonka hiukset olisi värjätty. DailyNK-nimisen uutissivuston pohjoiskorealaisiin lähteisiin perustuvan uutisen mukaan hiusten värjäys vaaleammaksi on kuitenkin yleistyvä trendi nuorten naisten keskuudessa (siirryt toiseen palveluun) .

Uutisen mukaan maan pohjoisosassa naiset eivät enää nykyisin pelkää hiusten vaalentamisesta määrättyjä rangaistuksia. Värjäyksen sanotaan olevan virallisesti kiellettyä, koska sitä pidetään länsimaisena muotina.

Pohjoiskorealaisten naisten kampausten esikuvat löytyvät kuitenkin yhä useammin eteläkorealaisista tv-ohjelmista. Niiden katsominen on kiellettyä, mutta siitä huolimatta yleistä. Televisiosta matkittua värjäystä ei pidetä poliittisena kannanottona vaan ainoastaan yhtenä itseilmaisun muotona.

Changgwangin parturi Yun Kum-sun kieltää, että pohjoiskorealaiset omaksuisivat hiusmuotinsa televisiosta tai elokuvista, vaan pitää tärkeimpänä kriteerinä käytännöllisyyttä.

- Pitkää tukkaa pidetään epämukavana ja kuumana. Tärkeintä on se, että hiustyylin pitää sopia aktiiviseen toimintaan, Yun sanoo.

NK News -sivuston Etelä-Koreassa haastatteleman loikkarin mukaan Pohjois-Koreassa on myös kotikampaamoita, jotka toimivat ilman hallituksen lupaa (siirryt toiseen palveluun) ja leikkaavat tukan täysin asiakkaan toiveiden mukaan - mutta viisinkertaiseen hintaan.

Riskistä on maksettava, sillä artikkelin mukaan vaikkapa hiusten vaalentaminen voi johtaa sekä kampaajan että asiakkaan rankaisemiseen.

Parturikäynti voi maksaa kuukauden palkan

Changgwang on 80-luvulla rakennettu valtava spa, mutta spa-sanaa ei käytetä, vaan Pohjois-Koreassa tällainen terveyskylpylä tunnetaan "terveyskompleksina". Changgwangia pidettiin pitkään Pjongjangin parhaimpana, ja siksi myös ulkomaalaiset voidaan päästää sinne.

Changgwangissa parturikäynti maksoi ulkomaalaiselle kuusi ja puoli euroa, mutta paikallinen kuulemma selviäisi puolellatoista eurolla. Saamani kuitti paljastaa hinnaksi kuitenkin vain 1 500 wonia, mikä epävirallisen ja käytännössä ainoan oikean vaihtokurssin mukaan on vain noin 18 senttiä.

Uudessa ja hienossa Munsun vesipuistossa hiustenleikkuu maksaa tuplasti, 3 000 wonia eli 36 senttiä.

Sekään ei kuulosta paljolta, mutta 3 000 wonia on tavallisen virallisen kuukausipalkan luokkaa. Se, että palveluun on monilla varaa, kertoo vain siitä, että pohjoiskorealaisilla on paljon epävirallisia tuloja.

Changgwangin parturissa lopputulos on joka tapauksessa ulkomaalaiselle hinta-laatu-suhteeltaan loistava.

Käynnin kruunaa parturin arvio lopputuloksesta.

- Se nuorentaa sinua kymmenen vuotta, parturi Yun Kum-sun kehuu.

Täytyypä siis poiketa toistekin Pjongjangin parturissa.

Onko minulla siis nyt se "nuorekashenkinen" leikkaus? Eipä olekaan. Parturi Yun paljastaa, että hän päätti sittenkin tehdä minulle maan suosituimman hiustyylin, joka on mallitaulun keskellä ja jonka nimi on "kunnialaukaus".

Se on varmaankin suuri kunnia, sillä ehkä tässä parturissa ei ole koskaan ennen käynyt ulkomaalaista toimittajaa.
Lue lisää Ylen juttuja Pohjois-Koreasta: Harvinainen video: Tältä näyttää ajomatka maailman suljetuimmassa pääkaupungissa Pjongjangissa Pohjois-Korea on valmis puhumaan 40 vuotta vanhasta velasta Suomelle - Ylen erikoishaastattelu Pjongjangissa Yle Pohjois-Koreassa: Toimittajat herätettiin ennen auringonnousua seuraamaan Kim Jong-unin katujuhlaa

# data[].attributes.attachment_link.title
Yle Pohjois-Koreassa: Pjongjangin parturissa ei suosita Kim Jong-unin leikkausta

# data[].attributes.attachment_link.description
Parturi päätti tehdä minulle maan suosituimman hiustyylin, joka on nimeltään "kunnialaukaus", kertoo Pjongjangissa parturiin päässyt Ylen kirjeenvaihtaja Mika Mäkeläinen. PJONGJANG Parturin odotushuoneen seinällä komeilee jättimäinen taulu, jossa esitellään 15 melko lyhyeksi kynittyä kuontaloa. Pohjoiskorealaisille hiusmalleille on annettu taulussa lennokkaat nimet: aalto, siipi, kunnialaukaus, auringonpaiste, veden väreily, viuhka, ja niin edelleen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vauraiden maiden G7-ryhmä antoi viikonloppuna tukensa monikansallisia yrityksiä koskevalle verouudistukselle, johon kuuluu globaalin minimiverotason asettaminen. Tutkija Gabriel Zucman pitää sopua merkittävänä askeleena. Alustavan arvion mukaan uudistus voi tuoda Suomeen jopa reilu 200 miljoonaa euroa lisää verotuloja.

Kansainvälinen yritysverojärjestelmä on suurten mullistusten edessä. Lauantaina G7-maat pääsivät yksimielisyyteen uudistuksesta, joka pyrkii puuttumaan monikansallisten suuryritysten veronkiertoon. Nykyjärjestelmän perustukset on luotu noin sata vuotta sitten, ja uudistushanketta on kuvailtu merkittävimmäksi vuosisataan.

Sitä on valmisteltu talousjärjestö OECD:ssa jo vuosia, mutta Yhdysvaltain keväinen esitys globaalista yritysverominimistä vei hanketta eteenpäin vauhdilla.

EU Tax Observatory -tutkimuslaitoksen johtaja Gabriel Zucman pitää G7-maiden sopua tärkeänä askeleena. Voi kuitenkin viedä vielä vuosia tai vuosikymmeniä ennen kuin veroparatiiseista tulee historiaa, hän kommentoi Ylelle.

- Me olemme nyt luomassa uusia yhteistyön tapoja ja yhtenäistämässä järjestelmää. Olemme uudelleenkirjoittamassa globalisaation sääntöjä.

- Kaikki tämä on kuitenkin vielä hyvin varhaisessa vaiheessa, Zucman sanoo.

Mistä uudistuksessa on kyse ja mitä siitä seuraisi Suomelle?

Uudistukseen kuuluu kaksi pääkohtaa

Tällä hetkellä eri maat verottavat monikansallisia yrityksiä hyvin eri tavoin. Suomessa yhteisöveroprosentti on 20, kun esimerkiksi Irlannissa vastaava on 12,5 prosenttia ja Bermudalla nolla. Kun verottamisen taso ja tavat eroavat, suuryritykset voivat verokikkaillla eli siirtää voittojaan matalan verotuksen maihin ja pyrkiä siten maksamaan mahdollisimman vähän veroja.

Verokikkailun menetyksistä on erilaisia arvioita. Zucman on kollegoidensa kanssa arvioinut, että noin 40 prosenttia monikansallisten yritysten voitoista on päätynyt veroparatiiseihin. Vuonna 2017 kyse yli 700 miljardista dollarista eli yli 620 miljardista tuonaikaisesta eurosta.

Uudistus asettaisi globaalin yritysverominimin, jonka tavoitteena on hillitä maiden välistä haitallista verokilpailua. G7-maat tukevat 15 prosentin minimiveroa, mutta muitakin vaihtoehtoja on ollut aiemmin esillä.

Uudistuksen toinen puoli koostuu niin sanotusta verotusoikeuden uudelleenjaosta. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että monikansallisia suuryrityksiä verotettaisiin aiempaa enemmän maissa, joissa niillä on asiakkaita ja käyttäjiä.

- Tämä on merkittävä uudistushanke eli hyvin laajasti muuttaisi kansainvälisen yritysverotuksen periaatteita ja varmasti edellyttää laajasti erilaisia kansallisia lainsäädäntömuutoksia ja muutoksia myös verosopimuksiin, sanoo neuvotteleva virkamies Leena Aine valtiovarainministeriöstä.

Suomen yhteisöverokertymä kasvaisi

Valtiovarainministeriö on tehnyt laskelmia siitä, miten uudistus vaikuttaisi Suomen yhteisöverokertymään. Aine painottaa, että kyse on alustavista arvioista, jotka tarkentuvat, kun hankkeen yksityiskohdat selviävät.

Kaikkiaan uudistuksen arvioidaan kasvattavan Suomen yhteisöverokertymää. 15 prosentin miniverotasolla verotuloja tulisi arvion mukaan 166-223 miljoonaa euroa lisää. Tämä tarkoittaisi noin 3,6-4,8 prosentin lisäystä yhteisöverokertymään vuoden 2016 tasoon verrattuna.

Kokonaisuudessaan uudistus todennäköisesti tarkoittaisi lisätuloja, mutta sillä voisi olla myös negatiivisia vaikutuksia. Aine arvioi, että verotuksen uudelleenjako eli uudistuksen toinen osa voi yksistään pienentää Suomen verokertymää.

Käytännössä verotulot saattaisivat laskea, jos suomalaisyritysten tulisi maksaa uuden periaatteen mukaan nykyistä enemmän veroja muualle kuin Suomeen eikä Suomi voisi samalla verottaa ulkomaisia yrityksiä tätä enemmän.

Elinkeinoelämän keskusliiton verojohtaja Anita Isomaa arvioi, että verotuksen uudelleenjako näyttää tämän hetkisissä suunnitelmissa koskevan vain noin 100-150 maailman suurinta konsernia. Siten sen suora vaikutus ei ulottuisi Suomeen. Isomaa näkee uudelleenjaossa silti huolenaiheita.

Se siirtäisi yritysten verotuksen periaatetta kaavamaiseen suuntaan, joka suosii väkirikkaita maita, Isomaa sanoo.

- Eihän tällainen periaatteellinen muutos ole hyvä, ei Suomelle eikä myöskään suomalaisille yritykselle, jotka yleensä haluavat maksaa yhteisöveronsa Suomeen.

Minimiverolla ei myöskään todennäköisesti olisi suoria vaikutuksia suomalaisyrityksiin, mutta pidemmällä aikavälillä se kaventaisi Isomaan mukaan Suomen kansallisen veropolitiikan raameja.

- Meillä ei ole tietoa siitä, miten paljon suomalaisyritykset maksavat veroja ulkomaille, mutta arvioidaan, ettei se vaikutus kovin merkittävä olisi.

- Toki se tulee rajaamaan meidän veropolitiikkaa tulevaisuudessa, jos pohditaan yhteisöverokantaa tai joitakin muita kannustimia, Isomaa sanoo.

Suomi tavoittelee globaalitason ratkaisua

Suomi osallistuu uudistushankkeen neuvotteluihin OECD:n jäsenmaana. Suomi on jo pitkään pyrkinyt edistämään toimia, joilla minimoidaan aggressiivista verosuunnittelua ja hakemaan globaalitason ratkaisuja, sanoo neuvotteluissa Suomea edustava Leena Aine.

- Huolenaiheena on ollut hallinnollisen taakan lisääntyminen, sillä kyse on monimutkaisesta sääntelystä, ja tähän on pyritty vaikuttamaan.

Neuvottelut verouudistuksesta jatkuvat heinäkuussa G20-maiden kokouksessa Venetsiassa.

Osa OECD:n jäsenmaista, kuten Irlanti, on suhtautunut uudistukseen varauksella. Irlannin yritysvero on 12,5 prosenttia ja mikäli minimitaso asetetaan 15 prosenttiin, maa voi menettää arvion mukaan noin kaksi miljardia euroa verotuloja vuosittain.

Suomen keskuskauppakamarin johtava veroasiantuntija Emmiliina Kujanpää arvioi lauantaina paljon riippuvan siitä, miten laajasti eri valtiot sitoutuvat minimiverosääntelyyn. Jos Euroopan unioni pyrkii hyväksymään asiaa koskevan direktiivin, se vaatisi jäsenmaiden yksimielistä päätöstä.

EU:n rahoittaman tutkimuslaitoksen johtaja ja Berkeleyn yliopiston taloustieteen apulaisprofessori Gabriel Zucman kuitenkin korostaa, ettei kaikkien maiden ole välttämätöntä olla mukana, jotta minimivero on toimiva. Jokainen maa voi asettaa omassa maassaan pääkonttoriaan pitäville yrityksille maailmanlaajuisen minimiverotason, jolloin yritys ei pääsisi kiertämään sitä missään päin maailmaa.

- Kun maat, joissa on eniten monikansallisten yritysten pääkonttoreita, tekevät tämän, silloin käytännössä saavutetaan lähes globaali minimiverotaso.

Zucman pitää G7-maiden tukemaa 15 prosentin tasoa liian alhaisena.

- Se on aivan liian matala. Se on matala verrattuna siihen tasoon, joka on suurimmassa osassa maita. Se on matala myös verrattuna siihen, millainen yritysverotaso on historiallisesti ollut, Zucman sanoo Ylelle.

- Mikään ei kuitenkaan estä maita toimimasta tätä kunnianhimoisemmin ja nostavan tasoa.
Lue lisää: G7-maat pääsivät historialliseen sopuun maailmanlaajuisesta yritysverominimistä - Saksalaisministeri: Huono uutinen veroparatiiseille Ministeri Saarikko globaalin yritysveron vaikutuksesta suomalaisiin yrityksiin: "Suoranaisia verotuksen alentamispaineita tästä ei tule" Suuryritysten verokikkailu on vaikeutumassa - Yhdysvallat haluaa kaikki maat mukaan varmistamaan, että yritykset maksavat riittävästi veroja

# data[].attributes.attachment_link.title
Vuosisadan suurin verouudistus voi tuoda Suomeen lisää verotuloja jopa reilut 200 miljoonaa - mistä uudistuksessa on kyse ja mitä se muuttaisi?

# data[].attributes.attachment_link.description
Vauraiden maiden G7-ryhmä antoi viikonloppuna tukensa monikansallisia yrityksiä koskevalle verouudistukselle, johon kuuluu globaalin minimiverotason asettaminen. Tutkija Gabriel Zucman pitää sopua merkittävänä askeleena. Alustavan arvion mukaan uudistus voi tuoda Suomeen jopa reilu 200 miljoonaa euroa lisää verotuloja. Kansainvälinen yritysverojärjestelmä on suurten mullistusten edessä. Lauantaina G7-maat pääsivät yksimielisyyteen uudistuksesta, joka pyrkii puuttumaan monikansallisten suuryritysten veronkiertoon.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kuvat ja videot (Qvidja): Petri Krook / Yle. Muut kuvat: Kelly Lacy / Pexels, Mike Erskine / Unsplash, Kai Pilger/ Pexels, PublicDomainPictures / Pixabay, Antti Eintola / Yle, ESA Copernicus Sentinel-3 Data / Suomen ympäristökeskus SYKE (2019), Jan Kroon / Pexels, hpgruesen / Pixabay, YAY Media AS / Alamy / AOP, Rex Features/imageBROKER/Shutterstock/All Over Press, Mohamed Abdelghaffar / Pexels, Colin Watts / Unsplash, Wendy Wei / Pexels, keigroen / Pixabay.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ruokamme on lähes täysin maaperän varassa, mutta maailman viljelysmaat tuhoutuvat vauhdilla - ympäristövaikuttaja Saara Kankaanrinta etsii keinoja kadon estämiseksi Qvidjan koetilalla Paraisilla.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kuvat ja videot (Qvidja): Petri Krook / Yle. Muut kuvat: Kelly Lacy / Pexels, Mike Erskine / Unsplash, Kai Pilger/ Pexels, PublicDomainPictures / Pixabay, Antti Eintola / Yle, ESA Copernicus Sentinel-3 Data / Suomen ympäristökeskus SYKE (2019), Jan Kroon / Pexels, hpgruesen / Pixabay, YAY Media AS / Alamy / AOP, Rex Features/imageBROKER/Shutterstock/All Over Press, Mohamed Abdelghaffar / Pexels, Colin Watts / Unsplash, Wendy Wei / Pexels, keigroen / Pixabay.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ilmastonmuutos, elintasosairaudet ja kuudes sukupuuttoaalto. Ovatko ihmiskunnan onnistumiset ja edistys ajaneet meidät sittenkin kohti yhtä suurta kaaosta? Pieleen mennyt historia on johtanut siihen, että planeettamme ei enää kestä ihmislajin taakkaa.

Ihmiskunnan tarina kerrotaan usein ihailtavana edistysaskeleiden ja keksintöjen jatkumona, joka on johtanut nykyhetkeen.

Mutta kehitys ei ole suinkaan liikkunut suorana viivana kohti menestystä, vaan useilla edistysaskeleilla on myös kohtalokkaat kääntöpuolensa: ilmasto lämpenee kiivasta tahtia, lajit kuolevat sukupuuttoon ja ihmiskunnan eriarvoisuus lisääntyy.

Olemme olleet koko historiamme ajan sotaisa laji, eikä planeettamme enää kestä ihmislajia ja sen kovaa kulutusta.

On aika tarkastella ihmisten historiallisia saavutuksia kriittisesti.

8 ihmiskunnan perisyntiä, olkaa hyvät.

Osallistu keskusteluun ja kommentoi jutun lopussa, mitä mieltä itse olet: mitkä kehitysaskeleet olivat kohtalokkaita? Ja onko meillä tulevaisuutta?

Kuuntele Pieleen mennyt historia -podcast: Milloin kaikki alkoi mennä päin persettä?

1. Riippuvuus kivihiilestä

Höyrykoneen nykyiseen muotoonsa kehitellyt James Watt tuskin aavisti, mikä mullistava vaikutus höyrykoneella tulisi olemaan Maapallon ilmakehän kannalta.

Mutta kun ihmiskunta otti höyrykoneet ja kivihiilenpolton hyötykäyttöön, oli muutamien sukupolvien päästä jo koko maailma teollistunut.

Erittäin tiiviiseen muotoon pakattu kivihiili on ollut yksi suurista tukipilareista ihmiskunnan kehityksessä. Kivihiili oli nättiin ja käytännölliseen pakettiin pakattua energiaa, joka saatiin höyrykoneella valjastettua todelliseen hyötykäyttöön.

Tämä avasi ovet maailman teollistumiselle. Samalla kuitenkin kaupungit saastuivat ja asukasmäärät kasvoivat. Maailman ensimmäiset rautatiet Englannissa rakennettiin kuljettamaan nimenomaan kivihiiltä kaivoksilta kaupunkeihin.

Kivihiilen polttoa lisäsi teräksen massatuotanto 1800-luvulla. 1900-luvulla terästä hyödynnettiin muun muassa korkeiden rakennusten ja suurten siltojen tekemisessä. Kivihiili oli myös pelinappula politiikassa.

Kivihiili on kuitenkin polttoaineista epäpuhtaimpia, sillä se sisältää rikkiä ja raskasmetalleja. Yhdessä muiden fossiilisten polttoaineiden kanssa kivihiili aiheuttaa jopa kolme neljäsosaa kasvihuonepäästöistä ja on yksi suuri syy ilmastonmuutoksen kiihtymiselle. Sitä ollaan korvaamassa, mutta sen korvaaminen ei ole helppoa.

Onko ihmiskunnan pitänyt kehittyäkseen tehdä myös ratkaisuja, joiden haittavaikutukset huomataan vasta hamassa tulevaisuudessa?

2. Muutto Pohjolaan

Miksi ihmeessä jotkut aikoinaan keksivät muuttaa kylmään ja pimeään Pohjolaan? Täällä pitää syödä lisävitamiineja auringonpuutteeseen, kärsiä kaamosmasennuksesta ja palella kesälläkin.

Vaikka sitä voikin olla vaikea kuvitella, arkeologit uskovat nykyisen Suomen alueella olleen asutusta jo heti viimeisen jääkauden päättymisestä saakka. Tuolloin, eli vajaa 12 000 vuotta sitten, ilmasto alkoi lämmetä vuosi vuodelta enemmän.

Kasvisto monipuolistui ja maaperämme nuori, neitseellinen koivikko houkutteli luokseen ensin eläimiä - ja niiden perässä metsästäjiä.

Kerättävää pohjoisessa ei ollut paljon, mutta metsästettävää oli. Metsästäminen onnistui kestävissä ja lämpimissä vaatteissa, joita ihminen osasi jo tuolloin valmistaa. Paitsi metsästys- ja vaatturitaitojen, on myös yhteistyötaitojen merkitys ollut valtava. Tehtäviä piti jakaa, eikä kukaan pärjännyt yksin.

Nyt moni nimenomaan haluaa muuttaa pohjoisen pimeydestä pois tai ainakin kaipaa säännöllisiä aurinkolomia.

Uteliaisuus on pakottanut ihmisen kautta aikojen liikkeelle etsimään uusia keinoja selviytyä. Ehkäpä pimeä talvi pohjoisessa on se hinta, jonka maksamme ihmiskunnan uteliaasta luonteesta?

Ehkäpä pimeä talvi pohjoisessa on se hinta, jonka maksamme ihmiskunnan uteliaasta luonteesta?

3. Maanviljelyn aloittaminen

Ihmiskunnan alamäki saattoi alkaa myös maanviljelystä eli neoliittisesta vallankumouksesta noin vuonna 6 000-3 500 ennen ajanlaskun alkua. Maanviljelyn alkuaikoina työn määrä lisääntyi ja työpäivä piteni. Varhaiset maanviljelijät olivatkin lyhytkasvuisempia ja elivät lyhyemmän elämän kuin metsästäjä-keräilijät.

Metsästäjä-keräilijät olivat ketterää väkeä, jonka ruokavalio vaihteli vuodenajan mukaan. Maanviljelyn myötä ruoka muuttui aiempaa yksipuolisemmaksi ja hiilihydraattipitoisemmaksi. Harva tietää, että hiilihydraattipitoinen ruokavalio aiheutti myös hampaiden reikiintymistä ja purennan vääristymistä.

Maanviljely merkitsi myös elämänpiirin kaventumista ja ihmisten asettumista aloilleen. Kun maanviljelijäyhteisöt kasvoivat tiheiksi kyliksi ja kaupungeiksi, pääsivät taudit leviämään vauhdilla. Kaupunkien ja tautien lisäksi syntyivät myös uudet ilmiöt kuten verotus ja maaorjuus.

Onko muutos kohti maanviljelyä kuitenkin kannattanut? Riippuu keneltä kysytään. Sadat sukupolvet orjia ja talonpoikia ovat saaneet kärsiä maanviljelyn viheliäisestä puurtamisesta.

Toisaalta vuosien myötä tehostunut maanviljely mahdollisti ennätysmäisen suureksi kasvaneen ihmiskunnan. Ilman maanviljelyä ihmiskulttuuri ei olisi voinut kehittyä nykyiselle tasolleen. Kehittyneen maanviljelyn myötä osa ihmiskunnasta on voinut omistaa elämänsä tieteelle, taiteelle ja tekniikalle.

4. Kun liha siirtyi lautaselle

Evoluution näkökulmasta ihmistä ei ole luotu lihansyöjäksi. Ihmisen hampaita ei ole esimerkiksi muiden lihansyöjien tavoin tarkoitettu saalistamiseen - lihaan on pitänyt iskeä kiinni metsästysvälineillä ja vielä senkin jälkeen se on pitänyt paloitella syömistä varten.

Silti aloimme syödä lihaa. Miksi?

Liha teki meistä energisiä ja älykkäitä. Lihasta saatiin energiaa ja proteiinia niin tiiviissä muodossa, että aivojen koko saattoi lähteä nopeaan kasvuun. Tämä kehitys taas on tehnyt meistä menestyksekkäitä saalistajia.

Vähitellen ihmiskunta kesytti saaliseläimensä ja syntyi karjatalous. Mutta oliko virhe alkaa tuottaa lihaa tehotuotannossa?

Noin 80 % maanviljelysmaasta on omistettu lihan ja maidon tuotannolle. Sorkkien alle on tallautunut valtavasti luonnon monimuotoisuutta kaikkialla maailmassa. Amazonin sademetsäkadon suurin syy on metsien kaataminen lehmien laidunmaiksi.

Teoriassa ihmiskunta voisi nyt elää täysin ilman lihaa ja muita eläintuotteita. Maanviljelystä ja ruuan saannista on tullut niin luotettavaa, että riittävästi proteiinia ja energiaa on mahdollista saada syömällä vain kasvituotteita.

Silti lihan ympärillä käytävää keskustelua käydään juuri nyt kenties kiivaammin kuin koskaan. Olisiko siitä aika luopua vai ei?

5. Kielen keksiminen

Puhuminen on ollut elintärkeä asia ihmiskunnan kehityksen kannalta - juuri puhumalla ihmiset ovat voineet viestiä toisilleen täsmällisemmin kuin eläinkunta. Myös tiede, taide ja uskonto ovat syntyneet tarinankerronnan myötä.

Tällä hetkellä maapallolla puhutaan noin 7000 eri kieltä. Suurin osa niistä on pieniä vähemmistökieliä, joita puhuu vain muutama tuhat ihmistä.

Samalla kielestä on kuitenkin muodostunut suuri vallankäytön väline. Puhumalla voimme esimerkiksi valehdella. Puhuminen mahdollistaa myös propagandan ja vihapuheen.

Kielen kehittyminen teki meistä mahtavimman lajin tällä planeetalla. Se mahdollisti organisoitumisen ja kulttuurin kehittämisen. Mutta onko juuri kieli suonut meille samalla kyvyn luoda ja tuhota tavoilla, jotka ovat ennennäkemättömiä?

6. Kansallisvaltioiden synty

Kansallisvaltio on suhteellisen uusi keksintö - se on vain 200 vuotta vanha. Kuka keksi jakaa ihmiset kansoihin - ja ketä se palveli?

Nationalismia analysoinut politiikantutkija Benedict Anderson kirjoittaa kirjassaan Kuvitellut yhteisöt, että vasta tiedonvälityksen parantuminen, muutto kaupunkeihin ja kaupan lisääntyminen mahdollisti kansakuntien kuvittelemisen 1800-luvulla.

Ketkä tahansa eivät kuitenkaan voineet muodostaa kansaa. Kansoiksi pääsivät ne, joilla oli vaikutusvaltaa ja menestystä. Kansoille rakennettiin yksi yhteinen tarina ja valittiin yksi yhteinen kieli.

Lopputuloksena syntyi tuhoisia sotia marssimusiikin tahdissa, populistisia johtajia, valtioiden välistä liittoutumista, rahvaan ylistystä ja vähemmistöjen sortoa.

Kansallisvaltioiden rajojen sisään on usein jäänyt vähemmistökulttuureja, jotka eivät istu yhteen kansalliseen tarinaan. Kautta aikojen ihmiset ovat olleet monikulttuurisia ja -kielisiä.

Kansallisvaltioden rajankäynnistä onkin seurannut verenvuodatusta ja sortoa. Kansallisvaltioiden välinen yhteistyö punnitaan, kun ihmiskunta kohtaa ongelmia - pystyvätkö kansallisvaltiot yhteistyöhön vai tuleeko erimielisyydestä este sille?

Pystyvätkö kansallisvaltiot yhteistyöhön vai tuleeko erimielisyydestä este sille?

7. Sodan aloittaminen

Aggressiivisuus on tuonut ihmiselle menestystä ja vaikutusvaltaa jo esihistorian aikana. Metsästys ja reviirien ylläpitäminen on ollut veristä työtä.

Mutta varsinaista sodankäyntiä ja armeijoita kyettiin organisoimaan vasta, kun maanviljely mahdollisti luokkajaon. Osa ihmisistä saattoi keskittyä hiomaan asetaitoja, kun suurin osa väestöstä teki töitä pelloilla.

Sodilla on ollut kautta historian tuhoisat vaikutukset niin yksilöön, yhteisöön kuin ympäristöönkin. Usein vasta neljäs sukupolvi on täysin vapaa sotatraumoista.

Toisin kuin ehkä voisi luulla, näyttäisivät verisimmät sota-ajat olevan joidenkin tutkimusten mukaan historiaa. Siitä huolimatta puolustusbudjetteihin laitetaan edelleen paljon rahaa.

Emmekö enää osaa elää ilman sotaa?

8. Jatkuvalle kasvulle perustuva talous

Onko kapitalistinen ahneus synti?

Rahatalous alkoi yleistyä jo antiikin aikana. Sen jälkeen keksittiin muun muassa pankkitoiminta, kirjanpito ja osakeyhtiöt - ja loppu on historiaa.

Nyt talousjärjestelmämme ainoa vaihtoehto on kasvaa, sillä taloutemme suunnittelu perustuu siihen. Olemme riippuvaisia rahasta, sillä meidän on ostettava asioita elääksemme. Emme pysty tuottamaan itse enää yhtä paljon kuin ennen.

Jopa markkinatalouden äänitorvi, talouslehti Financial Times on julistanut, että kapitalismi vaatii uudelleen säätämistä.

Jopa markkinatalouden äänitorvi, talouslehti Financial Times on julistanut, että kapitalismi vaatii uudelleen säätämistä.

Vaikka talous on kasvanut, on myös eriarvoisuus lisääntynyt. Raha ja hyvinvointi ovat keskittyneet vain tiettyihin osiin maapalloa. Planeettammekaan ei kestä talouden kasvua ja lisääntyvää kulutusta, vaan kärsii ilmastonmuutoksesta. Kiitos, talouskasvu!

Mikä on sinun mielestäsi ihmiskunnan suurin perisynti? Kommentoi alle!
26.11.2020: tarkennettu lausetta: James Watt ei keksinyt höyrykonetta, mutta teki siihen muutoksia, jotka mahdollistivat teollistumisen.
Aiheeseen liittyvät linkit

# data[].attributes.attachment_link.title
Milloin kaikki alkoi mennä päin persettä? - 8 ihmiskunnan perisyntiä, joista maksamme nyt

# data[].attributes.attachment_link.description
Ilmastonmuutos, elintasosairaudet ja kuudes sukupuuttoaalto. Ovatko ihmiskunnan onnistumiset ja edistys ajaneet meidät sittenkin kohti yhtä suurta kaaosta? Pieleen mennyt historia on johtanut siihen, että planeettamme ei enää kestä ihmislajin taakkaa. Ihmiskunnan tarina kerrotaan usein ihailtavana edistysaskeleiden ja keksintöjen jatkumona, joka on johtanut nykyhetkeen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
HELSINKI

Talousjärjestö OECD kehottaa Suomea aloittamaan talouden sopeuttamisen välittömästi sen jälkeen, kun talouskasvu koronakriisin jäljiltä alkaa.

OECD kehottaa Suomea leikkaamaan kulutusta sekä nostamaan veroja, jotka eivät synnytä talouteen suuria häiriöitä. Talousjärjestö esimerkiksi poistaisi arvonlisäveron alennetut kannat.

Hallituksen tavoitteena on vakauttaa kansantalous eli julkisen velan suhde bruttokansantuotteeseen vuosikymmenen loppuun menneessä. Perjantaina julkistetussa maaraportissa OECD arvioi, että jos hallitus onnistuu tavoitteensa mukaisesti työllistämään 80  000 ihmistä vuosikymmenen loppuun mennessä, se saa aikaan kaksi viidesosaa tästä muutoksesta.

Valtiovarainministeri Matti Vanhanen (kesk.) kommentoi maaraporttia tuoreeltaan ministeriön tiedotteessa. Vanhasen mukaan Suomella ei ole varaa toistaa finanssikriisiä seurannutta liki kymmenen vuoden mittaista toipumisaikaa.

-  Ensi keväänä on määrätietoisesti valmisteltava toimia sekä työllisyysasteen nostamiseksi että tuottavuus- ja talouskasvun vahvistamiseksi. Velkarahalla voimme ostaa ainoastaan aikaa uudistusten tekemiselle, Vanhanen kirjoittaa.

OECD:n mukaan Suomen tulee kuitenkin varautua jatkamaan elvyttävää taloutta siinä tapauksessa, että talouden toipuminen viivästyy.
Eläkeputken poistosta prosentin lisä bkt:hen?
Talousjärjestöllä on Suomelle useita ehdotuksia talouden, työllisyyden ja tuottavuuden tukemiseksi.

OECD suosittelee esimerkiksi eläkeputken poistamista vaiheittain vuoteen 2029 mennessä työllisyyden parantamiseksi sekä sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksen toteuttamista.

Hallitus on sitoutunut vuoden loppuun mennessä linjaamaan keinoja, joilla parantaa 55 vuotta täyttäneiden työllisyyttä. Tässä yhteydessä siltä odotetaan myös päätöksiä eläkeputkesta. OECD uskoo, että pitkällä aikavälillä eläkeputken poistaminen kasvattaisi bruttokansantuotetta prosentin verran.

Valtiovarainministeri Vanhanen syyttää eläkeputkea ikääntyneiden syrjinnästä. Hän kaipaa ikäsyrjinnän lopettamista toimintatavoissa ja lainsäädännössä, sekä ikääntyneiden työkyvyn ja jaksamisen kohentamista.

-  Työllisyysasteen pitää kasvaa kaikissa ikäluokissa. Edessä on kakun kasvattamisen aika, Vanhanen kirjoittaa.

Tuorein esitys odotetuksi sote-uudistukseksi annettiin puolestaan eduskunnalle tällä viikolla. OECD:n mukaan Suomen tulisi linjata konkreettinen numerotavoite sille, kuinka paljon säästöjä uudistuksella tavoitellaan.
OECD antaisi ansiosidonnaisen kaikille
Osana toimenpiteitään OECD myös leikkaisi kotihoidon tukea sadalla eurolla kuussa, säätäisi kotitalouksien lainoille tuloihin sidotun ylärajan sekä helpottaisi siirtymää toisen asteen koulutuksesta kolmannelle asteelle.

Järjestö ottaa myös kantaa siihen, etteivät kaikki työttömäksi joutuvat työntekijät ole oikeutettuja ansiosidonnaiseen työttömyysturvaan. OECD:n mukaan hallituksen tulisi perustaa valtiollinen työttömyyskassa, jonka jäseniksi liitettäisiin automaattisesti joko kaikki työntekijät tai sellaiset työntekijät, jotka eivät ole jonkin toisen kassan jäseniä.

Vanhanen nostaa esille lisäksi järjestön suosituksen työehtosopimusten joustojen ulottamisesta kaikille työnantajille. Tämä tarkoittaa hänen mukaansa paikallisen sopimisen mahdollisuuksien lisäämistä.

-  Pidän paikallisen sopimisen edistämistä keskeisenä työkaluna, jolla voimme lähivuosien aikana tukea vientialojemme kilpailukykyä, Vanhanen kirjoittaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
OECD patistaa Suomea sopeuttamaan taloutta - Vanhanen: Työllisyystoimia valmisteltava määrätietoisesti ensi keväänä

# data[].attributes.attachment_link.description
HELSINKI Talousjärjestö OECD kehottaa Suomea aloittamaan talouden sopeuttamisen välittömästi sen jälkeen, kun talouskasvu koronakriisin jäljiltä alkaa. OECD kehottaa Suomea leikkaamaan kulutusta sekä nostamaan veroja, jotka eivät synnytä talouteen suuria häiriöitä. Talousjärjestö esimerkiksi poistaisi arvonlisäveron alennetut kannat. Hallituksen tavoitteena on vakauttaa kansantalous eli julkisen velan suhde bruttokansantuotteeseen vuosikymmenen loppuun menneessä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kehityksen kääntämistä miettinyt YK:n tutkijaryhmä näkee, että Suomi voisi olla tuhoisan menon kääntäjien etunenässä.

Tuomionkellot soivat taas.

YK:n kokoama tutkijaryhmä antaa maapallolle kymmenkunta vuotta aikaa korjata menossa oleva sosiaalinen ja luonnon kannalta kestämätön kehitys.

Yhdistyneiden kansakuntien asettama ryhmä on julkaissut uuden maailman kestävän kehityksen tilaa koskevan arviointiraportin. Raporttiin on koottu viimeisimmät tiedot siitä, miten maailman ihmiset ja luonto voivat. Työn perusteella YK:ssa arvioidaan sitä, miten hyvin järjestön asettamat niin sanotun kestävän kehityksen tavoitteet ovat toteutumassa.

Raportti on jatkoa viime vuoden lopulla maailmanlaajuista huomiota saaneelle, YK:n alaisen ilmastopaneelin raportille tarvittavista nopeista toimista ilmastonmuutoksen hidastamisessa.

Maapallon kaikkien ihmisten oikeudet muun muassa ruokaan, turvallisuuteen ja toimeentuloon ovat raportin mukaan vakavasti uhattuna. Tutkijat kuitenkin uskovat, että muutokseen on vielä mahdollisuus.

Ongelmiin pitää kuitenkin tarttua nopeasti, koska luonnon tilan mahdollisesti peruuttamaton heikentyminen ja kasautuva eriarvoisuus syövät koko ajan mahdollisuuksia kääntää kehitys.

Tutkijoiden arvion mukaan ilmastonmuutos, lajikato ja kasvavat jäteongelmat estävät isot edistysaskeleet, joilla saadaan nujerrettua erityisesti äärimmäistä köyhyyttä, parannettua tasa-arvoa ja nostettua laajemmin elintasoa.

- Eriarvoisuuden ei usein ajatella liittyvän ilmastonmuutokseen, biodiversiteettikatoon ja jätteiden määrään, mutta se liittyy vahvasti niihin, kiteyttää tutkimusprofessori Eeva Furman Suomen ympäristökeskuksesta.

Furman on 15 kansainvälisen tutkijan ryhmän ainoa suomalainen jäsen.

Tutkijalle eriarvoisuuden näkeminen oli kova kokemus

Ilmastonmuutos ja luonnon köyhtyminen vaikuttavat tutkijoiden mukaan eniten kaikkein köyhimpiin maihin ja ihmisiin. Heillä ei ole vaihtoehtoja ja mahdollisuuksia sopeutua esimerkiksi kuivuuden kaltaisiin luonnonkriiseihin.

Tutkijoiden työ on osa vuonna 2015 uudistettua YK:n kestävän kehityksen Agenda2030 -ohjelmaa. Viestit on suunnattu kaikille maailman hyvinvoinnista huolehtivan YK:n jäsenmaille, kuten Suomelle. Jäsenmaiden johto kokoontuu loppukuusta Yhdysvaltoihin New Yorkiin allekirjoittamaan julkilausumaa, jolla päivitetään ohjelma.

Ympäristötutkija Furmanille kolmen vuoden työrupeama on ollut samalla sekä silmiä avartava että henkisesti raskas. Vaikka lapsikuolleisuutta, äärimmäistä köyhyyttä ja nälkää on saatu vähennettyä, eriarvoisuuden seurausten näkeminen tuli tutkijalle työn aikana hyvin lähelle. Furman on nähnyt omin silmin sitä, mistä YK on varoittanut (siirryt toiseen palveluun) vuosia sitten: ympäristön tilan heikentyminen uhkaa katkaista sen myönteisen työn, mitä on tehty elinolosuhteiden eteen viimeisten vuosikymmenten aikana.

Furman tutkijakumppaneineen näkee kuitenkin muutoksen mahdollisuuden. He esittävät maailman johtajille lukuisia suosituksia siitä, miten edetä.

Töitä esimerkiksi peruspalveluiden, kuten koulutuksen, eteen pitää tehdä aikaisempaa rivakammin. Ilmastonmuutos vaikeuttaa köyhien arkea, jossa ruoan saannin turvaaminen menee koulunpenkin edelle. Siksi tutkijoiden mukaan ongelmiin pitää puuttua kokonaisvaltaisesti.

Ison muutoksen tiellä on maailmanlaajuisia ongelmia:

Tutkijat tarjoavat päättäjille eräänlaista kuuden avaimen tutkittuun tietoon perustuvaa nippua, joilla kääntää kehitystä.

Maakohtaisilla suosituksilla avataan muun muassa kasvanutta taloudellista ja poliittista eriarvoisuutta, globaalin talouden uudistamista, ruoantuotannon ongelmia, kestävän energian saantia, kaupungistumisen lieveilmiöitä ja luonnon huomioimista laskelmissa ja päätöksissä.

Tutkijoiden avainniput kestävän kehityksen edistämiseen

Hyvinvoinnin kehittäminen: keskityttävä ongelma-alueille, varhaislapsuuden onnistumisen varmistaminen, peruspalveluiden ja hallinnon kehittäminen

Kestävä ja oikeudenmukainen talousajattelu: sijoitusten ja investointien kestävyys, haitallisten tukien poistaminen, talouskasvu irti luonnonvarojen ylikulutuksesta, kierto- ja jakamistalouden lisääminen

Ruokaturvan parantaminen: terveellinen ruoka minimoimalla vaikutukset ympäristöön, kehittyvien maiden maatalouden tukeminen, hävikin vähentäminen, tuotannon ympäristö- ja ilmastovaikutusten vähentäminen

Energian turvaaminen kestävästi: kaikille turvattava kestävä ja luotettava perusenergian saanti, fossiilisten tukien lopettaminen, hiilen hinnoittelu laajaan käyttöön

Kestävä kaupungistuminen: kaupunkien oikeudet ja mahdollisuudet kehittyä kestävästi, kaupunkilaisten saaminen mukaan suunnitteluun, peruspalveluiden turvaaminen

Luonnon- ja luonnonvarojen turvaaminen: maiden tulee arvioida tekojen vaikutukset luonnolle ja muuttaa päätöksentekoa, sijoitusten luontovaikutusten ehkäiseminen

Furmanin ja kumppaneiden arvio on laajempi kuin paljon huomiota saanut keväällä julkaistu arvio maailman luonnon tilasta ja viime vuoden lopulla julkaistu kansainvälisen ilmastopaneelin 1,5 asteen raportti. Tutkijoiden tehtävänä oli löytää poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia ratkaisuja ihmiskunnan suurimpiin haasteisiin.

Ilmastonmuutoksen ja luonnon monimuotoisuuden heikkenemisen lisäksi he ovat etsineet ratkaisuja muun muassa siihen, kuinka varallisuuden voimakas keskittyminen vaikeuttaa muutoksen tekemistä.

- Varallisuuden keskittyminen on suurin ongelma, josta on vaikea päästä eteenpäin. Muutos kohti kestävää ja oikeudenmukaista taloutta on vaikein ja melkein tabu aihe, Furman toteaa.

Furmanin mukaan muutos on kuitenkin käynnissä. Hän pitää hyvänä, että osa sijoittajista huomioi kestävyyskriteerit sijoituksissa ja ovat valmiita tekemään yhteistyötä tutkijoiden kanssa toiminnan kehittämiseksi. Esimerkiksi maailman suurin rahasto, Norjan valtion öljyrahasto tiukensi sääntöjään (siirryt toiseen palveluun) kesällä ja on vähentämässä kivihiilestä riippuvaisten yhtiöiden osakkeita sijoitussalkussaan.

Suomen osalta muutos tarkoittaa Furmanin mukaan tavaroiden ja materiaalien lisääntyvää kierrättämistä ja jakamistalouden yleistymistä. Suomessa ja muissa hyvinvoivissa maissa tavaroiden ulkomaille ulottuvat tuotanto- ja kulutusketjut ja niiden vaikutukset pitää saada näkyviksi. Sen jälkeen niihin voidaan myös puuttua.

- Erilaiset merkit ja sertifikaatit ovat tärkeitä ja tähän tulee apuun digitalisaatio, jolla voidaan luotettavasti seurata vaikutuksia.

Köyhissä maissa ruoasta on enenevässä määrin pulaa, kun nälkää näkevien määrät ovat olleet nousussa (siirryt toiseen palveluun) viimeiset vuodet. Erityisesti ilmastonmuutos on kääntänyt pitkään jatkuneen nälkäongelman myönteisen kehityksen huonommaksi.

Ilmastonmuutoksen torjunta kaipaa inhimillisyyttä

Tutkijat korostavat, että muutos ei tapahdu, jos maat eivät ole joukolla mukana. Pariisin ilmastosopimuksen onnistumisen yksi keskeinen ongelma on ollut kehittyneiden ja kehittyvien maiden luottamuksen puute.

Furmanin mukaan Pariisin sopimus ja uusittava Agenda2030 tukevat toisiaan.

- Agenda voi tuoda ilmastokeskusteluun inhimillisyyttä. Siinä huomioidaan se, että ilmastonmuutoksessa ja siihen sopeutumisessa eri ihmisryhmät kärsivät enemmän kuin toiset. Muutoksen torjumisessa eri ihmisryhmillä ja mailla on erilaiset mahdollisuudet. Tähän pureutuu kestävä kehitys.

Furman painottaa jokaisen oikeutta toimivaan ja turvalliseen arkeen. YK:n ihmisoikeusvaltuutettu Michelle Bacheletin mukaan ihmiskunta ei ole koskaan kohdannut ympäristön tuhoutumisen myötä suurempaa uhkaa (siirryt toiseen palveluun) . YK:n ihmisoikeusneuvostolle alkuviikosta puhunut Bachelet näkee kuitenkin toivoa siinä, että yli 100 maata ja aluetta on hyväksynyt lait, joilla taataan kansalaisille oikeus puhtaaseen ja kestävään ympäristöön. Bachelet korostaa myös nopeita toimenpiteitä kehityksen kääntämiseksi.

Furman on lisäksi huolissaan kansallismielisyyden ja itsekkyyden noususta. Toisaalta nuorten aktiivisuus ja laaja valmius muutokseen herättävät tutkijassa toivoa.

- Heillä ei ole ongelmia siirtyä kestävämpään elämäntapaan, jos heille annetaan siihen mahdollisuus. He eivät koe luopumista, koska heillä ei ole mitään, mistä luopua.

Suomi voisi olla tärkeimmän suosituksen malli

YK:n kestävän kehityksen työ aloitettiin Rion vuoden 1990 ympäristökokouksen jälkeen.

Sen jälkeen tavoitteita on uusittu ja päivitetty. Jo useat maat kertovat vuosittain, mitä ne ovat tehneet tavoitteiden eteen. Yksikään maa ei kuitenkaan ole vielä esittänyt uskottavaa suunnitelmaa siitä, miten nykyisiin tavoitteisiin päästään.

Tutkimusprofessori Furmanin mukaan viimeinen ja tärkein suositus, jonka asiantuntijaryhmä esittää YK:n päättävälle elimelle eli jäsenmaiden yleiskokoukselle on se, että maat tekevät tavoitteiden mukaiset suunnitelmat.

Suomi voisi suunnitelmineen olla Furmanin mukaan ensimmäinen maa. Suomessa on tehty kestävän kehityksen työtä pääministerivetoisesti 90-luvulta alkaen ja edelläkävijyyteen on Furmanin mukaan hyvät mahdollisuudet.

- Meillä on kovasti siitä keskusteltu, että Suomi tekisi tälläisen tiekartan.

Edes pitkään työtä tehneellä Suomella ei ole kattavaa tietoa tavoitteiden etenemisestä. Kestävän kehityksen tavoitteita on lähes kaksi sataa, mutta joka toisesta ei ole olemassa seurantatietoja.

Muun muassa se kuitenkin tiedetään (siirryt toiseen palveluun) , että Suomi ei ole suojellut 17 prosenttia maa-alastaan sitoumuksista huolimatta ja se, että Suomi käyttää kestävää kehitystä edistäviin tukiin vähemmän rahaa kuin haitallisiin.
Lue myös: YK:n vuosituhattavoitteet olivat menestys - tulossa 17 uutta kehitystavoitetta Maailman lapsikuolleisuus on puolittunut Korjattu 12.9. Grafiikassa käytettiin virheellisesti ilmaisua "tulot kasvoivat", vaikka kyse on tulojen kasvusta saadusta osuudesta.
Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Uusi muistutus ihmiskunnan kohtalonhetkistä - YK-arvio: Luonnon tuhoutuminen ja rahan keskittyminen estämässä maailman tilan parantamisen

# data[].attributes.attachment_link.description
Kehityksen kääntämistä miettinyt YK:n tutkijaryhmä näkee, että Suomi voisi olla tuhoisan menon kääntäjien etunenässä. Tuomionkellot soivat taas. YK:n kokoama tutkijaryhmä antaa maapallolle kymmenkunta vuotta aikaa korjata menossa oleva sosiaalinen ja luonnon kannalta kestämätön kehitys. Yhdistyneiden kansakuntien asettama ryhmä on julkaissut uuden maailman kestävän kehityksen tilaa koskevan arviointiraportin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Raportissa huomioidaan myös kasvun kustannukset ympäristölle eliniän, koulutuksen ja elintason rinnalla.

Suomi sijoittuu tänä vuonna 11. sijalle YK:n kehitysohjelman UNDP:n perinteisessä inhimillisen kehityksen indeksissä. Se perustuu odotettavissa olevaan elinikään sekä koulutus- ja elintasoon.

Tuoreessa raportissa UNDP on kehittänyt lisäksi kokeellista indeksiä ottamalla huomioon myös valtioiden maapallolle aiheuttaman lisärasituksen niiden hiilipäästöjen ja luonnonvarojen kulutuksen muodossa. Näin laskettuna Suomi putoaa kehitysindeksissä 19 sijaa alaspäin.

Perinteisessä kehitysindeksissä ykkösenä oleva Norja menettää myös 15 sijaa, kun maan aiheuttama rasitus planeetalle otetaan huomioon. Samoin käy useille muille perinteisien mittareiden mukaan erittäin kehittyneille maille: Islannille (-26 sijaa), Australialle (-72), Singaporelle (-92) ja Yhdysvalloille (-45).

Toisaalta Britannia (+10 sijaa) sekä Pohjoismaista Tanska (+5) ja Ruotsi (+1) parantavat asemiaan, vaikka maiden päästöt ja luonnonvarojen kulutus otetaan huomioon.

Eri tavoin laskettujen kehitysindeksien välillä on yhä vähemmän eroa, kun valtioiden luettelossa siirrytään alaspäin kohti vähemmän kehittyneitä maita.

Nykyisen kehityksen hinta tunnustettava

UNDP perustelee uudenlaista indeksin laskutapaa toteamalla että koko ihmiskunnan kehitys on vaarassa pysähtyä, jos sen valtavaa ympäristölle aiheuttamaa painetta ei kyetä keventämään.

- Kuten tuore raportti osoittaa, yksikään valtio ei ole vielä tähän mennessä saavuttanut erittäin korkeaa inhimillisen kehityksen tasoa ilman planeetalle aiheutettua valtavaa painetta, UNDP:n johtaja Achim Steiner kirjoittaa

Uudelleen mukautetussa kehitysindeksissä kaikkiaan 50 maata putoaa pois kehittyneimpien valtioiden joukosta, kun niiden päästöt ja luonnonvarojen kulutus otetaan huomioon. Toisaalta taas pienenpää painetta maapallon kestokyvylle aiheuttavat Costa Rican, Moldovan tai Panaman kaltaiset valtiot nousevat indeksissä kymmeniä sijoja ylöspäin.

UNDP:n raportti nostaa esiin myös globaalin epätasa-arvon ongelman: luonnonvaroja hyödyntävät eniten paremmassa asemassa olevat ihmiset ja valtiot, mutta luonnon riistämisen haitat koetaan usein maapallon vähemmän kehittyneillä alueilla.

- Inhimillisen kehityksen seuraava askel ei ole valinta ihmisten ja puiden välillä. Sen sijaan pitää tunnustaa jo tänään, että inhimillisen kehityksen ajurina ollut epätasa-arvoinen ja hiilestä riippuvainen kasvu on tullut tiensä päähän, UNDP-raportin pääkirjoittaja Pedro Conceicao sanoo.

Lue myös:
Uusi muistutus ihmiskunnan kohtalonhetkistä - YK-arvio: Luonnon tuhoutuminen ja rahan keskittyminen estämässä maailman tilan parantamisen

# data[].attributes.attachment_link.title
YK julkaisi uudistetun inhimillisen kehityksen indeksin, Suomen sija romahti - syynä luonnonvarojen kulutus ja hiilipäästöt

# data[].attributes.attachment_link.description
Raportissa huomioidaan myös kasvun kustannukset ympäristölle eliniän, koulutuksen ja elintason rinnalla. Suomi sijoittuu tänä vuonna 11. sijalle YK:n kehitysohjelman UNDP:n perinteisessä inhimillisen kehityksen indeksissä. Se perustuu odotettavissa olevaan elinikään sekä koulutus- ja elintasoon. Tuoreessa raportissa UNDP on kehittänyt lisäksi kokeellista indeksiä ottamalla huomioon myös valtioiden maapallolle aiheuttaman lisärasituksen niiden hiilipäästöjen ja luonnonvarojen kulutuksen muodossa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Elokuvan ohjaaja sanoo Ylen haastattelussa, että halusi näyttää dokumentissa vision kestävästä tulevaisuudesta, joka on parempi paikka meille kaikille.

Sir David Attenborough 'n luontodokumentit ovat käsite.

Attenborough on vieraillut maapallon jokaisella mantereella ja tutkinut planeettamme villeimmät kolkat.

Hän on luonut vuosikymmenien aikana huikaisevia näkymiä luonnosta ja eläimistä olohuoneisiimme lukuisissa BBC:lle tekemissään ja Suomessa Avara luonto -nimellä esitetyissä dokumenteissaan.

Nyt 94-vuotias Attenborough on tehnyt toisenlaisen, eräänlaisen loppulausuntonsa, jossa hän palaa sekä merkittäviin hetkiinsä luonnontieteilijänä että järkyttäviin muutoksiin, joita hän on todistanut. Attenborough sanoo dokumenttielokuvan ja tänään suomeksi julkaistun kirjan olevan silminnäkijän todistus siitä, mihin maapallomme ja sen luonto on mennyt ja menossa.

- Elämän kirjo maapallolla on ainutlaatuinen ja ihmeellinen asia. Kuitenkin se miten me ihmiset elämme maapallolla, on ajamassa luonnon rappiotilaan. Ihmiskunta on valloittanut maapallon suurin joukoin, Attenborough sanoo elokuvan trailerissa.

A Life on Our Planet - Yksi elämä, yksi planeetta -dokumenttia on kuvattu kansainvälisessä mediassa sydäntäsärkeväksi ja mullistavaksi. Se näyttää miten maapallon luonto on huvennut Attenborough'n elämän aikana.

- Planeettamme on tuhon tiellä. Meidän täytyy oppia elämään sovussa luonnon kanssa, ei sitä vastaan. Ja minä aion näyttää, miten se tapahtuu, Attenborough lupaa trailerissa.

Attenborough ja elokuvan ohjaaja ja kirjan toinen kirjoittaja Jonnie Hughes käyvät läpi kaikki ihmisen pahimmat vaikutukset maapallolle, kuten eläin- ja kasvilajien populaatioiden romahdukset eli biodiversiteetin kutistumisen, kaloista tyhjenevät valtameret, sademetsien tuhon, muovijätteet merissä, ilmastonmuutoksen.

- Tilanne on pahempi kuin ajattelet. Jos jatkamme samaan malliin, seuraavien 50 vuoden aikana planeettaa kohtaa katastrofaalinen muutos. Kaikki puhuvat ilmastonmuutoksesta, mutta harva puhuu elävän luonnon eli biodiversiteetin menetyksestä. Vaikka tilanne on pahempi kuin luulet, mahdollisuudet korjata se ovat paremmat kuin luulet, Hughes sanoo Ylen haastattelussa.

Tshernobyliä pidetään historian tuhoisimpana ympäristökatastrofina. Valitettavasti se ei ole totta. Kaikkialla maapallolla on tapahtunut päivittäin jotain muuta lähes huomaamatta jo sadan vuoden ajan. Sekin tapahtuu huonon suunnittelun ja inhimillisten erehdysten seurauksena.
David Attenborough

Dokumentissa ja kirjassa kerrotaan miten ihminen on valloittanut maailman ja vienyt tilaa villiltä elämältä.

Jos punnitsee kaikki nisäkkäät maapallolla, eli kaiken hiiristä valaisiin, 96 prosenttia on ihmisiä, kotieläimiä ja lemmikkejä. Vain 4 prosenttia nisäkkäiden painosta on villieläimiä.

- Olemme täysin korvanneet villin kesyllä sellaisella volyymilla, että se aiheuttaa sukupuuttoja ja populaatioiden pienentymisiä kaikkialla. Se pienentää biodiversiteettiä, joka on kaiken elollisen perusta. Jos vielä pienennämme biodiversiteettiä, jota ei paljon enää ole pienennettäväksi, maailmasta tulee epävakaampi, Hughes sanoo Ylelle.

Valtameristä olemme kalastaneet valtaosan kaloista pois. Olemme niin hyviä kalastuksessa, että vaikka aloitimme teollisen mittaluokan kalastuksen vasta 50-luvulla, olemme nyt jo vieneet 90 prosenttia kaloista.

- Jos revimme maailmasta biodiversiteetin, elämään ylläpitävä koneisto menee rikki. Kaikki, minkä varassa olemme, alkaa luhistua. Ei ole kyse vain planeettamme pelastamisesta, vaan elämämme ja sivilisaatiomme pelastamisesta, Hughes sanoo.

Kyse ei ole yhdestä satunnaisesta onnettomuudesta, vaan vahingollisesta välinpitämättömyydestä ja ymmärtämättömyydestä, joka vaikuttaa kaikkeen mitä teemme.
David Attenborough

Attenborough jättää katsojat kyyneliin

Attenborough'n edellistä hittisarjaa Planet Earth II kritisoitiin siitä, että se oli " todellisuuspakoinen fantasia villistä luonnosta (siirryt toiseen palveluun) ", jollaista ei ihmisen toiminnan vuoksi todellisuudessa enää juuri ole jäljellä. Että vuosikymmenen suosituin luonto-ohjelma antaa miljoonayleisölleen harhaanjohtavan turvallisuudentunteen ja väärän kuvan luonnon tilasta.

Nyt julkaistussa tuoreessa elokuvassa ja kirjassa näin ei todellakaan enää ole. Raiskattu luonto näyttää karmealta. Toisaalta terveet ekosysteemit hivelevät silmää ja ovat hyviä niiden asukkaille.

Muutos ei alkanut yhdestä räjähdyksestä. Se alkoi hiljaa ennen kuin kukaan sitä huomasi, lukuisista erilaisista syistä, jotka ovat globaaleja ja monitahoisia. Eikä sen vaikutusta voi havaita yhdellä instrumentilla. On tarvittu satoja tutkimuksia eri puolilla maailmaa vahvistamaan, että muutos on ylipäänsä käynnissä.
David Attenborough

Kirja alkaa vuodesta 1937, kun Attenborough oli pikkupoika.

Vuosi vuodelta kirjan edetessä väestön määrä ja hiilen määrä ilmakehässä kasvavat ja villin luonnon määrä vähenee. Attenborough'n elinaikana villin luonnon osuus on vähentynyt 30 prosenttiyksikköä.

Väkiluku on kasvanut 7,8 miljardiin ihmiseen.

Ilmakehän hiilidioksidipitoisuus on noussut 415 miljoonasosaan.

Koskematonta luontoa on jäljellä enää 35 prosenttia.

- Nämä kolme ovat todella kriittisiä lukuja. Tämä muutos on tapahtunut yhden ihmisen elinkaaren aikana, Hughes sanoo.

Tämän muutoksen vaikutus tulee olemaan paljon laajempi kuin maaperän ja vesistöjen pilaantuminen muutamassa kovaonnisessa maassa - se voi lopulta johtaa kaiken elämämme perustan järkkymiseen ja romahtamiseen.
David Attenborough

Attenborough näkee ratkaisut huikaisevina visioina - myös väestönkasvu nostetaan esiin

Attenborough'n ja Hughesin dokumentti ja kirja vaativat välitöntä toimintaa. Eivätkä vain vaadi, vaan esittelevät liudan toimivia ratkaisuja.

Ratkaisut eivät sinänsä ole uusia tai ihmeellisiä: lopettakaa lihansyönti, perustakaa kalojen suojelualueita, siirtykää uusiutuvaan energiaan ja niin pois päin.

Teoksissa nostetaan esiin esimerkiksi Hollannin kestävä maatalous, joka on nostanut maan yhdeksi maailman ruuantuotannon johtajaksi. Palaun saarivaltion kalastusrajoitukset taas ovat antaneet merieliöstölle tilaisuuden palautua.

Luonnon ennallistaminen ja palauttaminen on Attenborough'n teoksissa avainasemassa. Hän käyttää siitä termiä rewilding. Suomeksi se voisi olla esimerkiksi villiinnytys. Se nostetaan esimerkiksi teknologisen kehityksen yläpuolelle, koska "luonnolla on omat säätelymekanisminsa, jotka ovat valmiina hoitamaan ongelman, jos vain annamme luonnolle mahdollisuuden siihen."

Yksi teoksissa esiin nostetuista asioista on sellainen, johon harvempi ekologi ja luonnonsuojelija haluaa puuttua: väestönkasvu.

- Väestönkasvu on hyvin kiistanalainen asia. Siihen on hyvät syyt. Väestönkasvua ei voi koskaan yksin syyttää tästä tilanteesta. Jos katsomme maita, joiden perheissä on seitsemän lasta, tämä ei ole heidän vikansa. Pitää puhua samaan aikaan kulutuksesta. Yksi minun lapsistani vaikuttaa maapalloon seitsemän kertaa sen verran kuin lapsi Afrikassa, Hughes sanoo.

Hughesin mukaan täytyy päästä siihen, että väestö ei enää kasva. Mutta silti puhua aina kulutuksesta yhdessä väestönkasvun kanssa.

- Täytyy myös massiivisesti vähentää kulutuksen vaikutusta. Mitä enemmän sitä tehdään, sitä pienempi ongelma väestönkasvu on. Nämä ovat saman ongelman kaksi eri puolta, Hughes sanoo.

Tämä on aikamme suurin tragedia: planeettamme biodiversiteetin, luonnon monimuotoisuuden, kiihtyvä kaventuminen.
David Attenborough

Raunioista voi versoa uutta kasvua

Attenborough'n ja Hughesin kirjassa sanotaan, että kun ihmiset 1960-luvulla näkivät Apollo 8:n avaruudesta lähettämät kuvat maapallosta, kauniista ja yksinäisestä planeetasta, he ymmärsivät kuinka arvokas maapallo on ja kuinka yksin ja eristynyt se on maailmankaikkeudessa.

On sanottu, että se on historian merkittävin valokuva.

Mikä olisi vastaava kuva nykyihmiselle?

- Se onkin hyvä kysymys! Nykyisin se olisi varmasti se, että näytämme tulevaisuuden vision, jonka puolesta taistella. Tätä olemme yrittäneet elokuvassamme näyttää. Kestävä tulevaisuus on erittäin hyvä paikka ja meidän täytyy tavoitella sitä, Hughes sanoo.

Hughesin mukaan kestävä tulevaisuus ei ole surkea.

- Ei se tarkoita, että pitää uhrata asioita tai luopua kaikesta. Kestävä tulevaisuus on parempi kaikille, Hughes sanoo.

Esimerkkeinä hän mainitsee, että jos käytämme uusiutuvia energiamuotoja, hengitämme puhtaampaa ilmaa; jos muutamme ruokavalion kasvipainotteisempaan, olemme terveempiä.

- Laskelmien mukaan maailmassa säästyisi triljoona dollaria terveydenhuollossa, jos siirtyisimme kasvisruokavalioon.

Attenborough'n ja Hughesin visio on, että jos teemme oikeita valintoja, raunioista voi versoa uutta kasvua.

- Motivaatio on niin suuri, että alamme tehdä muutoksia. Jo kolmen vuoden aikana, jotka olen ollut tässä projektissa, yleisessä mielipiteessä on tapahtunut valtava muutos. Yritysjohtajat ja poliitikot ymmärtävät tilanteen ja toimivat sen vaatimalla tavalla. Vielä 5-10 vuotta sitten nämä olivat pienen piirin juttuja, nyt ne ovat normaaleja huolenaiheita, Hughes sanoo.

Kansainvälinen luontopaneeli IPBES on tviitannut Attenborough'n ja Hughesin dokumentin trailerin:

"The living world is a unique & spectacular marvel. Yet the way we humans live on Earth is sending it into a decline"

We need to work with #nature, rather than against it.#DavidAttenborough wants to show ppl how, as he lays out his vision for the future pic.twitter.com/rNRwLu91g4
- ipbes (@IPBES) 12. lokakuuta 2020
Jutussa olevat kursivoidut sitaattinostot ovat lainauksia David Attenborough'n juuri julkaistusta kirjasta Yksi elämä, yksi planeetta, jossa Tshernobylin ydinvoimalaonnettomutta verrataan muihin ympäristökatastrofeihin.
Lue myös:
Ympäristönsuojelu sai oman "Nobelinsa": Prinssi William ja David Attenborough julkistivat suurpalkinnon, joka etsii ratkaisuja pahimpiin ympäristöongelmiin Ihmiskunta tienristeyksessä - YK:n jättiraportti maapallon tilasta: Tarvitaan kahdeksan massiivista muutosta luonnon tuhon pysäyttämiseksi WWF:n uusi raportti: Selkärankaisten eläinten populaatiot kutistuneet erittäin hälyttävästi - Latinalaisessa Amerikassa lajien yksilömäärät ovat pienentyneet 94 prosenttia Suomen pääneuvottelija: Suojelutavoitteita YK:n seuraavassa sopimuksessa pitää kiristää ja tarkentaa, sillä aiempiin ei päästy Käynnissä oleva sukupuuttoaalto on ympäristöongelmista vakavin - yhden eliölajin kuolema voi johtaa myös toisen katoamiseen Näiden kuuden lajin suojeleminen voisi estää Suomen luonnon köyhtymisen - "Ei luonnon monimuotoisuuden pelastaminen ole vaikeaa" Attenborough: ilmastonmuutos lisää afrikkalaisten siirtolaisten painetta pyrkiä Eurooppaan David Attenborough'n viesti Davosiin kokoontuneille päättäjille: Jos tuhoamme luonnon, tuhoamme itsemme

# data[].attributes.attachment_link.title
Maailmankuulu luonnontieteilijä David Attenborough näyttää uudessa dokumentissaan miten maapallon luonto on huvennut hänen elinaikanaan - "Olemme ajamassa luonnon rappiotilaan"

# data[].attributes.attachment_link.description
Elokuvan ohjaaja sanoo Ylen haastattelussa, että halusi näyttää dokumentissa vision kestävästä tulevaisuudesta, joka on parempi paikka meille kaikille. Sir David Attenborough 'n luontodokumentit ovat käsite. Attenborough on vieraillut maapallon jokaisella mantereella ja tutkinut planeettamme villeimmät kolkat. Hän on luonut vuosikymmenien aikana huikaisevia näkymiä luonnosta ja eläimistä olohuoneisiimme lukuisissa BBC:lle tekemissään ja Suomessa Avara luonto -nimellä esitetyissä dokumenteissaan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ihminen on valmistanut itselleen työkaluja ja apuvälineitä jo tuhansia vuosia. Kirveet, vetojuhdat ja höyrykoneet ovat antaneet lisävoimia fyysisesti raskaaseen työhön. Nyt avuksemme ovat tulossa robotit ja niihin oleellisesti liittyvä tekoäly. Neljässä radio-ohjelmassa hahmotellaan, miten robotit ja tekoäly muuttavat maailmaa.

Teollisuusrobotit ovat tehneet toistuvia mekaanisia tehtäviä tehtaissa jo vuosikymmeniä. Ne ovat vahvoja ja väsymättömiä, eivätkä tarvitse esimerkiksi lämpöä tai valoa työskennelläkseen.

Tulossa on kuitenkin paljon kehittyneempiä niin sanottuja älykkäitä robotteja, jotka voivat esimerkiksi liikkua itsenäisesti, havainnoida ympäristöään tai päätellä asioita itsenäisesti. Niitä ohjaa siis jonkinlainen tekoäly. Jo tällä hetkellä tekoäly pystyy auttamaan vaikkapa ihosyövän tunnistamisessa tai röntgenkuvien tulkinnassa. Tekoäly tunnistaa myös kasvoja, ohjaa autoja ja muuttaa puhetta automaattisesti tekstiksi.

Tekoäly muuttaa maailmaa, mutta ei ole selvää millä tavalla. Oxfordin tutkijat Frey&Osborne ja MIT:n Brynjolfsson arvioivat, että 20-50 % työtehtävistä korvautuu tekoälyn, automaation ja robotiikan avulla 10-15 vuoden kuluessa.

Suurempi vaikutus on kuitenkin rutiininomaisten töiden automatisaatiolla. Samalla tuottavuus kasvaa ja vanhoja työtehtäviä katoaa. Uusia ammatteja syntyy tilalle, mutta emme vielä tiedä millaisia, ja kuinka ne korvaavat kadonneet työpaikat. Uhkakuvana on massatyöttömyys ja väestön jakautuminen entistä jyrkemmin.

Tekoäly on sitä, mitä ei vielä pystytä ohjelmoimaan tietokoneelle.

Mitä tekoäly oikein on?

Tekoäly tarkoittaa varsin monenlaisia asioita. Alan johtavien tutkijoiden Nils J. Nilssonin,Stuart Russelin ja Peter Norvigin määritelmien mukaan tekoälyn avulla koneet, laitteet, ohjelmat, järjestelmät ja palvelut voivat toimia tehtävän ja tilanteen mukaisesti järkevällä tavalla.

Tekoälyjärjestelmät siis oppivat ja ovat adaptiivisia, toisin sanoen niitä voidaan soveltaa monenlaisiin eri tilanteisiin. Tekoälyyn kiinteästi liittyviä tutkimusalueita ovat muun muassa koneoppiminen, hahmontunnistus ja luova laskenta.

Tekoälyn määritelmä on myös muuttunut ajan mittaan.

Kun jotain asiaa ei pystytä tekemään tietokoneiden ja ohjelmistojen avulla, sen toteuttamiseen arvellaan tarvittavan tekoälyä. Kun asia on toteutettu, kyse ei enää olekaan tekoälystä vaan kokoelmasta jo kauan käytössä olleita tilastollisia menetelmiä ja algoritmeja.

Joskus onkin sanottu, että tekoäly on sitä, mitä ei vielä pystytä ohjelmoimaan tietokoneelle.

Supertekoälyyn liittyvät uhkakuvat, joissa tekoäly ottaa vallan ihmiskunnasta.

Puhutaan myös ns. kapeasta, vahvasta ja supertekoälystä. Tämänhetkiset sovellukset ovat kaikki vielä kapeaa tekoälyä. Kapea tekoäly toimii rajoitetuissa tehtävissä, esimerkiksi jonkin sairauden diagnosoinnissa, mutta sillä ei ole tietoisuutta, tahtoa eikä ymmärrystä oman alansa ulkopuolelta.

Vahvalla tekoälyllä tarkoitetaan laajan ymmärryksen ja ihmisen kaltaisen tietoisuuden omaavaa tekoälyä. Rohkeimmissa visioissa puhutaan supertekoälystä, jolloin koneet ohittavat ihmisen kyvykkyyden kaikilla alueilla.

Supertekoälyyn liittyvät uhkakuvat, joissa tekoäly ottaa vallan ihmiskunnasta. Tällaiseen visioon uskovien mielestä laskentatehon kasvu johtaa väistämättä tekoälyn valtaan. Epäilijöiden mielestä muutos vaatii kuitenkin vielä laadullista hyppäystä tekoälyn kehityksessä, mahdollisesti yhdistettynä neurobiologian edistysaskeliin.

Tekoälyn jäljillä neljässä radio-ohjelmassa

Seuraavissa neljässä radio-ohjelmassa tekoälyä tarkastellaan useasta eri näkökulmasta.

Ensimmäisessä ohjelmassa selvitetään tekoälyn perusteita. Suomalaisen tekoälyä kehittävän Curious AI Companyn perustaja Harri Valpola selvittää tekoälyn toimintaperiaatteita ja kertoo, mihin kaikkeen tekoäly venyy. Entä voisiko tekoäly riistäytyä ihmisen kontrollista?

Aivotutkija Minna Huotilainen kertoo ihmisen ja koneen vahvuuksista: kone pystyy esimerkiksi aistimaan infrapunasäteilyä, kun taas ihminen on vahvoilla sosiaalisissa tilanteissa. Huotilainen pohtii myös, olisiko koneen ja ihmisen yhdistelmä mahdollinen.

Robotiikan moraalipsykologiaa tutkinut Michael Laakasuo pohtii tekoälyn moraalisia kysymyksiä. Tarvittaisiinko tekoälyn ja robottien hallintaan kansainvälistä sääntelyä?

Tekoäly korvaa myös korkeaa koulutusta vaativia työtehtäviä

Mitä työelämälle tapahtuu kun robotit ja tekoäly tulevat?

Työelämä muuttuu valtavalla vauhdilla, mutta tähänastiset muutokset saattavat olla vasta alkua.

Tekoäly ja robotiikka ovat jo korvanneet tehtaissa manuaalista ja rutiininomaista työtä, mutta niiden käyttömahdollisuudet laajenevat koko ajan. Tekoäly on tulossa nyt palvelualalle, jossa rutiininomaiset, selkeiden ohjeiden mukaisesti tapahtuvat tehtävät ovat helposti automatisoitavissa.

Tällaisia ovat tavanomainen asiakasneuvonta, lainapäätökset, etuuskäsittely ja sijoitusneuvonta. Esimerkiksi valintamyymälöissä on nykyään automaattikassoja ja entisestä kassamyyjästä onkin tullut kassanvalvoja.

Tulevaisuuden tekoälysovellukset saattavat korvata myös hyväpalkkaisten asiantuntija-ammattien - kuten juristien tai lääkärien - työtehtäviä: ne saattavat esimerkiksi diagnosoida sairauksia tai käydä läpi korkeimman oikeuden ennakkopäätöksiä. Lääkärin työn ydin voikin tulevaisuudessa olla diagnosoinnin sijaan potilaan kohtaamisessa.

Mikä rooli tulevaisuuden työelämässä jää ihmisille? Miten työn käsite muuttuu ja mistä ihmiset saavat toimeentulonsa? Näistä kysymyksistä keskustelevat dosentti Osmo Kuusi ja tutkija Julia Jousilahti.

Hoivarobotti Zora vetää jumppatuokiota vanhuksille ja saa lapset unohtamaan hammaslääkäripelon.

Hoiva-ala on esimerkki tekoälyn ja robotiikan mahdollisuuksista

Suomi on yksi maailman nopeimmin ikääntyvistä maista. Tällä hetkellä joka viides suomalainen on yli 65-vuotias ja vanhusten osuus vain kasvaa. Ennusteen mukaan vuonna 2050 joka neljäs suomalainen on eläkkeellä.

Ikääntyvä väestö tarvitsee lisää tukea ja palveluja itsenäiseen asumiseen ja hoivaan samaan aikaan, kun nuoremmat ikäluokat kutistuvat. Jotain on siis tehtävä. Tekoäly ja robotiikka tarjoavat yhden mahdollisen ratkaisun.

Hoivarobotit eivät ole enää science fictionia. Niitä on jo käytössä noin parissakymmenessä paikassa Suomessa ja määrä kasvaa koko ajan.

Esimerkiksi Seinäjoen keskussairaalassa itsekseen liikkuvat sairaalakärryt kuljettavat liinavaatteita, näytteitä, aterioita ja leikkaussalivälineitä.

Sympaattisen näköinen PARO hyljerobotti herättelee vanhuksia vuorovaikutukseen ja kontaktin ottamiseen. Sosiaalinen hoivarobotti Zora vetää vaikkapa vanhusten jumppatuokiota soittaen musiikkia ja näyttäen liikkeitä.

Nyt käytössä olevat robotit ovat kuitenkin ihmisen ohjelmoitavia, eivätkä ne vielä hyödynnä koneoppimista ja hahmontunnistusta.

Seuraavassa ohjelmassa Aalto-yliopiston automaatiotekniikan professori Ville Kyrki kertoo robotiikan perusteista ja visioi, milloin tekoälyä hyödyntäviä monipuolisia hoivarobotteja voisi liikkua sairaalan käytävillä.

Terveystieteiden tohtori Mari Kangasniemi Itä-Suomen yliopistosta selvittää, millaisia terveydenhuollon tehtäviä hoitorobotit voisivat korvata, ja millaisia ongelmia hoitorobottien käyttöönottamiseen liittyy.

Hoivarobotiikan asiantuntija Minna Laine kertoo Zora-robotin toiminnasta ja sen tuottamista rektioista.

Voivatko koneet olla luovia?

Ensimmäisessä ylläolevassa radio-ohjelmassa pohdittiin mm. voiko tekoälyllä olla moraalia. Samalla tavalla voidaan kysyä voivatko tietokoneet olla luovia?

Tieteenala, joka tätä tutkii on laskennallinen luovuus. Siinä tutkitaan, miten tietokoneella voidaan tuottaa ja tukea sellaista käytöstä, jota pidetään ihmisissä luovana. Tutkimus voi kohdistua sekä ihmisen että koneiden käyttäytymiseen.

Käytännössä laskennallisen luovuuden tutkijat ovat yleensä kiinnostuneita luomaan taidetta, kuten runoja tai maalauksia, tai simuloimaan luovia yhteisöjä. Laskennallisen luovuuden tutkimus sivuaa mm. tiedonlouhintaa, tietokonegrafiikkaa, psykologiaa ja neurotieteitä.

Luovan laskennan menetelmistä ja käytännön sovelluksista kertoo tietojenkäsittelytieteen professori Hannu Toivonen Helsingin yliopistosta.

Ylläoleva ohjelma on lyhennetty alkuperäisestä Tiedeykkösen jaksosta Tiedettä vai taidetta?

Ilmainen verkkokurssi kouluttaa suomalaisia tekoälyn perusteisiin

Helsingin yliopisto ja Reaktor Oy ovat avanneet verkkokurssin, jonka ensimmäisenä tavoitteena on kouluttaa yksi prosentti suomalaisista (n. 54 000 ihmistä) tekoälyn perusteisiin, joka pureutuu tekoälyn perusteisiin käytännöllisten esimerkkien kautta. Tavoitteena on saada opiskelijat ymmärtämään mitä tekoäly on ja tunnistamaan sen tuomia mahdollisuuksia. Elements of AI -verkkokurssin suorittaminen ei vaadi aiempia tekoäly- tai ohjelmointitaitoja. Kurssin ensimmäinen versio avattiin yleisölle 14.5.2018.

Marraskuussa 2018 siitä avattiin myös suomenkielinen versio.
EDIT: 15.5.2018 Lisätty kappale, jossa kerrotaan Elements of AI -verkkokurssista. 8.11.2018 lisätty maininta uudesta suomenkielisestä versiosta.
Aiheeseen liittyvät linkit

# data[].attributes.attachment_link.title
Tekoäly muuttaa maailman - pian se tekee jopa lääkärin ja juristin töitä

# data[].attributes.attachment_link.description
Ihminen on valmistanut itselleen työkaluja ja apuvälineitä jo tuhansia vuosia. Kirveet, vetojuhdat ja höyrykoneet ovat antaneet lisävoimia fyysisesti raskaaseen työhön. Nyt avuksemme ovat tulossa robotit ja niihin oleellisesti liittyvä tekoäly. Neljässä radio-ohjelmassa hahmotellaan, miten robotit ja tekoäly muuttavat maailmaa. Teollisuusrobotit ovat tehneet toistuvia mekaanisia tehtäviä tehtaissa jo vuosikymmeniä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kalevi Sorsa -säätiön raportissa varoitetaan huono-osaisuuden periytymisestä.

Taloudellinen eriarvoisuus on kasvanut, ja varallisuuserot jatkavat edelleen kasvuaan.

SDP-taustainen Kalevi Sorsa -säätiö (siirryt toiseen palveluun) julkaisee tänään ensimmäisen Eriarvoisuuden tila Suomessa -raporttinsa.

Raportin kirjoittamiseen on osallistunut 20 tutkijaa Helsingin, Turun, Tampereen ja Jyväskylän yliopistoista sekä Valtion taloudellisesta tutkimuskeskuksesta ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta.

Hankevastaava Maija Mattila kertoo, että nyt julkaistava Eriarvoisuuden tila Suomessa 2020 -raportti on osa laajempaa vuosina 2019-2023 toteutettavaa eriarvoisuuden vähentämisen hanketta.

- Toivon, että se virittää kokonaisvaltaista yhteiskunnallista keskustelua eriarvoisuudesta ja sen kehityssuunnasta Suomessa, Mattila kuvaa hankkeen päämääriä.

Rajakohtana 1990-luvun alun lama

Taloustieteen professori (emeritus) Matti Tuomala Tampereen yliopistosta ja erikoistutkija Marja Riihelä Valtion taloudellisesta tutkimuskeskuksesta kirjoittavat, että 1990-luvun alkuun saakka tuloerot Suomessa kapenivat, kun tulojen nousu oli sitä suurempaa, mitä alempiin tuloryhmiin mentiin.

Riihelän ja Tuomalan mukaan tuloerojen kehityksen suunta muuttui 1990-luvulla päinvastaiseksi, eikä tuo uusi suunta ole taittunut, vaikka tuloeroissa tasaantumista onkin tapahtunut.

Voitot ovat kulkeutuneet ennen kaikkea kaikista kovatuloisimmille, tutkijat tiivistävät viime vuosikymmenten kehityksen.

- Hyvinvointivaltion rakennusaikana 1966-1990 käytettävissä olevien tulojen vuosikasvu oli sitä suurempaa mitä pienemmästä tulokymmenyksestä oli kyse, joten vuosikasvupylväät lyhenevät tasaisesti oikealle päin mentäessä, Riihelä ja Tuomala avaavat kuvan sisältöä.

Tutkijoiden mukaan globaalin kilpailuvaltion jaksolla 1990-2017 tilanne muuttui päinvastaiseksi.

- Pylväiden korkeus kasvaa voimakkaasti mentäessä ylempiin tulokymmenyksiin, ja nousu viimeisen portaan ylimmän yhden prosentin tulojen vuosikasvuun vaatii ison harppauksen, Riihelä ja Tuomala kuvaavat tuloerojen kehitystä.

Tutkijat: Pääomatulojen verotus progressiiviseksi

Tutkijoiden mukaan myös varallisuuserot ovat kasvaneet, eikä eroja ole pystytty verotuksella merkittävästi kaventamaan.

- Tulo- ja varallisuuserojen kaventamisen näkökulmasta olisi perusteltua luopua eriytetystä ansio- ja pääomatulojen verotuksesta ja muuttaa verojärjestelmä kauttaaltaan progressiiviseksi, Riihelä ja Tuomala linjaavat.

Tutkijoiden mielestä pitäisi ottaa käyttöön tulojen ja varojen ilmoitusvelvollisuus. Tällä tavalla saataisiin tietoa myös vakuutuskuorissa olevista varoista ja tuloista.

Koulutus tasaa eroja, mutta myös opiskelu periytyy

Tulo- ja varallisuuserojen kasvu heijastuu eriarvoisuuden kasvuna yhteiskunnan eri osa-alueilla.

Koulutuksella on ollut suuri merkitys eriarvoisuutta vähentävänä tekijänä.

- Korkea koulutus vähentää työttömäksi jäämisen riskiä ja lyhentää työttömyyden kestoa, vähentää terveysongelmia sekä ennustaa parempaa palkkaa kuin kouluttamattomilla, hankevastaava Maija Mattila kuvaa koulutuksen merkitystä.

Kalevi Sorsa -säätiön raportti tuo esille, että koulutuksen periytyminen on voimakkaampaa kuin ammattiaseman tai tulotason periytyminen.

- Viime vuosina koulutuksen periytyminen on Suomessa vahvistunut, mikä näkyy erityisesti vanhempien koulutuksen vaikutuksessa lukion suorittamiseen, raportissa todetaan.

Tutkijat: Oppivelvollisuuden pidentäminen vähentää eriarvoisuutta

Koulutuksen periytymistä tutkineet Sanna Kailaheimo-Lönnqvist, Elina Kilpi-Jakonen, Mikko Niemelä ja Irene Prix, arvioivat, että oppivelvollisuuden pidentäminen on eriarvoisuutta vähentävää politiikkaa.

- Tavoite, että jokainen peruskoulun päättävä suorittaisi myös toisen asteen tutkinnon, on eriarvoisuuden näkökulmasta sinänsä tärkeä, koska tutkimustulokset viittaavat siihen, että ilman toisen asteen koulutusta syrjäytymisriski kasvaa, tutkijat muistuttavat.

Toisen asteen koulutuspolitiikassa on tutkijoiden mielestä kiinnitettävä huomiota erityisesti alakohtaisiin aloituspaikkoihin sekä opintojen läpäisyyn

Eriarvoisuuden periytymistä selvittäneet tutkijat: Niko Eskelinen, Jani Erola, Aleksi Karhula, Lucia Ruggera ja Outi Sirniö, suosittavat sekä varhaiskasvatuksen vahvistamista että korkeakoulujen aloituspaikkojen lisäämistä.

- Kaikkien lahjakkaiden opiskelijoiden kannustaminen lukion suorittamiseen ja korkeakoulutukseen on tärkeää, raportissa korostetaan.

Tutkijat neuvovat panostamaan peruskoulun opinto-ohjauksen laatuun ja ajoitukseen. Myös koulutuksen eduista tarvitaan enemmän tietoa.

Kalevi Sorsa -säätiön seuraava Eriarvoisuuden tila Suomessa -raportti ilmestyy vuonna 2022, jolloin päivitetään vuoden 2020 tietoja tuoreimmilla tilastoilla. Tavoitteena on myös laajentaa aiheen tarkastelua uusiin aihepiireihin.
Lue myös: Heikki Hiilamon kolumni: Kun julistetaan tai puhutaan eriarvoisuudesta, sorrutaan helposti ylilyönteihin Suomeen on kehittynyt tuhansien superrikkaiden joukko - iso osa elää kevyesti verotetuilla pääomatuloilla
Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi! Tilaa niin monta kirjettä kuin haluat!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Laaja selvitys vahvistaa: rikkaat rikastuvat ja köyhät kituuttavat - tutkijat kiristäisivät suurituloisten pääomaveroa

# data[].attributes.attachment_link.description
Kalevi Sorsa -säätiön raportissa varoitetaan huono-osaisuuden periytymisestä. Taloudellinen eriarvoisuus on kasvanut, ja varallisuuserot jatkavat edelleen kasvuaan. SDP-taustainen Kalevi Sorsa -säätiö (siirryt toiseen palveluun) julkaisee tänään ensimmäisen Eriarvoisuuden tila Suomessa -raporttinsa. Raportin kirjoittamiseen on osallistunut 20 tutkijaa Helsingin, Turun, Tampereen ja Jyväskylän yliopistoista sekä Valtion taloudellisesta tutkimuskeskuksesta ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Perusteeton edistysusko ei auta selättämään ihmiskunnan suurimpia haasteita, kirjoittaa Joona-Hermanni Mäkinen.

Kolumni

Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä.
> Kaikki kolumnit löydät täältä
> Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
Kun poliittinen ja taloudellinen eliitti kokoontui viime vuoden Davosin talousfoorumissa, maailman rikkaimpiin ihmisiin kuuluva Bill Gates jakoi Twitterissä "yhden lempikaavioistaan" (siirryt toiseen palveluun) . Kuvan käyrässä äärimmäinen köyhyys romahtaa viimeisen kahden vuosisadan aikana. Gates on pitkään ollut etunenässä maalaamassa optimistista kuvaa planeetan tilasta ja tulevaisuudesta. Lukuisat (siirryt toiseen palveluun) julkisuuden (siirryt toiseen palveluun) hahmot ovat viime aikoina liittyneet joukkoon.

Omaa etua palveleva edistysusko on vaarallinen ideologia syvenevien globaalien kriisien maailmassa.

Köyhyysdebatti kuumeni, kun The Guardian julkaisi Lontoon yliopiston antropologin Jason Hickelin kovasanaisen vastauksen (siirryt toiseen palveluun) . Hickel havainnollistaa, miten Gatesin hehkuttamalla graafilla on hyvin vähän tekemistä globaalin köyhyyden kanssa.

Gatesin rahoittaman Our World In Datan kaavio yltää parinsadan vuoden päähän, vaikka vertailukelpoista köyhyysdataa on kerätty vasta vuodesta 1981. Sitä vanhemmat luvut kertovat tosiasiassa karua tarinaa siitä, miten eurooppalaiset pakottivat väkivalloin kokonaisia mantereita siirtymään rahatalouteen.

Ennen eurooppalaisten valloituksia valtaosa maailman väestöstä ei tarvinnut rahaa lainkaan (siirryt toiseen palveluun) . Vaihdanta oli pienimuotoista ja yhteiset luonnon antimet ja paikallinen ruoantuotanto riittivät useimpien perustarpeisiin.

Kolonialismi tuhosi tämän elämäntavan. Luonnonvarat siirrettiin väkisin siirtomaaherrojen omistukseen ja väestöjä ympäri maailmaa pakotettiin töihin heiltä anastetulle maalle. Kaivosten ja plantaasien orjuudessa ja palkkaorjuudessa luotiin pohja kapitalistisille työmarkkinoille ja rahankäyttö alkoi yleistyä.

Kärsimyksen määrää on vaikea edes hahmottaa. Pelkästään brittien siirtomaaherruus Intiassa (siirryt toiseen palveluun) ja Belgian hallinto Kongossa (siirryt toiseen palveluun) johtivat kymmenien miljoonien kuolemaan. Bill Gates onnistuu yhdellä kaaviolla esittämään tämän murhenäytelmän edistyksen aikakautena.

Viime vuosikymmenet ovat oma lukunsa. Köyhät maat ovat jo osa modernia maailmantaloutta ja köyhyydestä on luotettavampaa tilastotietoa.

Gatesin linjoilla olevat organisaatiot käyttävät Maailmanpankin äärimmäisen köyhyyden rajaa, joka on nykyisin hieman alle kaksi dollaria päivässä. Näin mitattuna köyhien määrä näyttäisi laskeneen merkittävästi. Onko tosiaan näin?

Asiantuntijoiden mukaan ei. Oxfordin yliopiston ekonomisti Lant Pritchett pitää kyseistä rajaa pienen hyvätuloisen eliitin mielivaltaisena kyhäelmänä (siirryt toiseen palveluun) . Parinkin dollarin päivätuloilla kuolleisuus on korkeaa (siirryt toiseen palveluun) ja aliravitsemus yleistä (siirryt toiseen palveluun) .

Kaikkein köyhimpien tulot ovat siis nousseet, mutta eivät tarpeeksi, jotta he nousisivat köyhyydestä. Tutkijat ovat ehdottaneet realistisen köyhyysrajan asettamista kymmenen dollarin paikkeille (siirryt toiseen palveluun) - joka on edelleen äärimmäisen matala tulotaso. Näin mitattuna köyhien määrä on kasvanut vuodesta 1981 miljardilla, yhteensä lähes 5 miljardiin (siirryt toiseen palveluun) .

Ei ole vaikea ymmärtää, miksi tiedeyhteisön parjaama Maailmanpankin köyhyysraja on tietyissä piireissä niin suosittu. Vauraiden maiden johtajat, kansainväliset järjestöt ja superrikkaat voivat sen avulla toistella kertomusta nykyjärjestelmän tuottamasta vääjäämättömästä edistyksestä. Näin rikkaita avokätisesti suosiva ja ympäristöä tuhoava globaali talous oikeuttaa itsensä.

Gatesin säätiön rahoittaman Hans Roslingin menestyskirja Faktojen maailma perustuu samaan strategiaan (siirryt toiseen palveluun) : poimitaan faktoja kuin kirsikoita ja annetaan maailmasta ruusuinen mutta vääristynyt kuva. Tällainen omaa etua palveleva edistysusko on vaarallinen ideologia syvenevien globaalien kriisien maailmassa.

Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että olisimme kaikessa menossa huonompaan suuntaan. Rohkaisevaa kehitystä on tapahtunut puhtaan veden saannissa, terveydenhuollossa ja lukutaidossa. Tätä edistystä pitää vahvistaa ja siitä on otettava oppia.

Valtaosa maailmantalouden työvoimasta ja resursseista otetaan köyhistä maista (siirryt toiseen palveluun) . Ne saavat kuitenkin vain murto-osan tuloista, ja kuilu rikkaiden ja köyhien maiden välillä kasvaa (siirryt toiseen palveluun) .

Jotta köyhät maat pääsisivät kiinni itsenäiseen talouskehitykseen, tarvitaan velkojen anteeksiantoa ja oikeudenmukaisempaa kauppapolitiikkaa. Paikallisen ruokaturvan tukeminen ja naisten aseman parantaminen ovat ensisijaisen tärkeitä.

Aikoinaan sotien runtelemaa köyhää Suomea autettiin. Saimme Unicefin ruoka-apua ja velkahelpotuksia. Saimme mahdollisuuden nousta omille jaloillemme. Tuudittautuminen siihen uskoon, että muiden olot paranevat nykymaailmassa omalla painollaan ei ole vaihtoehto.

Heikoimmassa asemassa olevia on autettava - se on Suomen kaltaisen menestyvän maan moraalinen velvollisuus ja yksi lähihistoriamme tärkeimpiä opetuksia.
Joona-Hermanni Mäkinen Kirjoittaja on Parecon Finlandin varapuheenjohtaja, tietokirjailija, opettaja ja kahden lapsen isä.
Kolumnista voi keskustella 21.7. klo 23.00 asti.

Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Joona-Hermanni Mäkisen kolumni: Viisi miljardia köyhää ei ole merkki edistyksestä

# data[].attributes.attachment_link.description
Perusteeton edistysusko ei auta selättämään ihmiskunnan suurimpia haasteita, kirjoittaa Joona-Hermanni Mäkinen. Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina Kun poliittinen ja taloudellinen eliitti kokoontui viime vuoden Davosin talousfoorumissa, maailman rikkaimpiin ihmisiin kuuluva Bill Gates jakoi Twitterissä "yhden lempikaavioistaan" (siirryt toiseen palveluun) .

# data[].attributes.attachment_link.title
Rajkumar Sabanadesanin kolumni: Suomi kotouttaa sossuun, vaikka vaihtoehtoja olisi

# data[].attributes.attachment_link.description
Sosiaaliturvasta tulee tehdä vastikkeellista. Tämä koskisi erityisesti niitä ihmisiä, jotka ovat tulleet Suomeen humanitaarisen maahanmuuton seurauksena, kirjoittaa Rajkumar Sabanadesan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kolme äitiä pakeni Suomen lastensuojelua ulkomaille: "Tätä lasta en anna viedä"

# data[].attributes.attachment_link.description
Lastensuojelun ja perheiden välejä on ryhdytty parantamaan ympäri maata antamalla perheille aktiivisempi rooli lasta koskevassa päätöksenteossa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkijoiden mielestä Suomessa ei ole ongelmalähiöitä - "Se on kiertoilmaus, jolla leimataan alemmat luokat"

# data[].attributes.attachment_link.description
Puhe ongelmalähiöistä on haitallista etenkin lapsille ja nuorille, sanoo lähiötutkija Lotta Junnilainen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Entinen huumepoliisi: "Ainoa tapa, jolla voidaan lopettaa korruptio, säästää henkiä ja suojella lapsia on huumekaupan laillinen sääntely"

# data[].attributes.attachment_link.description
Neil Woodsista tuli huumeiden käytön dekriminalisoinnin puolestapuhuja 14 vuoden poliisiuran jälkeen. Suomessa asian nosti vuosi sitten pöydälle THL:n johtava asiantuntija.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ero rikkaiden ja köyhien välillä kasvaa - järjestö vaatii veronkorotuksia rikkaille

# data[].attributes.attachment_link.description
Hyväntekeväisyysjärjestö Oxfamin mukaan maailman 26 rikkaimman omaisuus on samansuuruinen kuin köyhimmän puolikkaan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Robottibussit huristavat pian Euroopan kaduilla - Tallinna ja Helsinki ovat eturintamassa ilman kuljettajaa liikkuvien ajoneuvojen kehityksessä

# data[].attributes.attachment_link.description
Viron ensimmäinen itseohjautuvan auton prototyyppi on valmis. Kesällä sitä kokeillaan liikenteessä Kadriorgin pikkukaduilla.

# data[].attributes.attachment_link.title
Professori: Suomen hiilinielulaskelma on tehty väärin - hyödyntää EU-järjestelmän heikkouksia

# data[].attributes.attachment_link.description
Laskelma hyödyntää professorin mukaan EU-järjestelmän heikkouksia ja antaa mahdollisuuden kaataa suomalaisia metsiä kymmeniä miljoonia kuutioita ilman seuraamuksia.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Eilen alkoi 380 000 ihmiselämää. 150 000 elämää päättyi. Kuvan ihomaalaus on bodypaintingin Suomen mestari Miika Kemppaisen käsialaa. Kuva Piia Arnould

Tein 19.2.2010 ilmestyvään Suomen Kuvalehteen artikkelin maailman väestönkasvusta. Aihe on Suomessa melko vaiettu, sillä sen vaikutukset eivät täällä juuri näy. Jossain arkihorisonttimme takana ihmiskunta kuitenkin kasvaa 200000:n ihmisen päivätahtia.

"Katsopa maita, joista olemme eniten huolissamme: Afganistania, Sudania, Somaliaa ja Jemeniä", kehotti minua Worldwatch-instituutin ohjelmajohtaja Robert Engelman puhelinhaastattelussa. "Mikä yhdistää näitä maita, paitsi köyhyys? Katso niiden jyrkkää väestönkasvua. Niiden epäjärjestys on ymmärrettävää. Luulisin, että mikä tahansa maa, Suomikin, olisi vaikeuksissa 2-3 prosentin väestönkasvun kanssa."

"Saisinpa luennoida Yhdysvaltain tiedustelupalvelulle tästä", Engelman lisäsi. "Mutta syy-yhteydet ovat mutkikkaita ja vaikeita todistaa."

YK:n ennusteen mukaan väki lisääntyy vuoteen 2050 asti, nykyisestä 6,8 miljardista yli yhdeksään miljardiin, ja alkaa sitten hitaasti laskea.

Siis vielä neljäkymmentä vuotta maapallon hupenevien resurssien jakamista yhä useamman kesken. Maan ekologinen kantokyky on jo nyt monin paikoin ylitetty moninkertaisesti.

Ja toisaalta vain neljäkymmentä vuotta: tänään syntyvä suomalaisvauva on silloin vasta keski-ikäinen. Hän on ehtinyt nähdä, missä määrin synkeät ennusteet ekosysteemin rappeutumisesta, vesisodista ja pakolaisaalloista toteutuvat. Jotenkin väestönkasvu hänenkin elämäänsä mullistaa.

Suurin osa väestönkasvusta tapahtuu kehitysmaissa. Afrikan väkiluvun on ennustettu kaksinkertaistuvan vuoteen 2050 mennessä. Samaan aikaan kehittyneet maat koettavat globaalin oikeudenmukaisuuden tähden tuupata köyhiä maita kehittymään. Mutta näiden yhä kasvava lapsimäärä näyttää lykkäävän kehittymistä yhä kauemmas.

"Maailma on täynnä oikein hyviä ihmisiä", kirjoitti brittiläinen väestötieteilijä, professori John Guillebaud minulle sähköpostitse.

"He tekevät tärkeää työtä: vähentävät köyhyyttä, ruokkivat nälkäisiä, vähentävät päästöjä, suojelevat ympäristöä, edistävät veden puhtautta ja niin edelleen. Nämä pyrkimykset ovat jaloja ja kannatettavia. Mutta kun tiedämme, että väestö kasvaa ja kaikkialla haluaa vaurastua, olisi katsottava totuutta silmiin: jos emme tee väestönkasvulle jotain, on kuin vain järjestelisimme Titanicin kansituoleja."

Mitä siis tehdä, ja miten tehdä se oikeudenmukaisesti? Yhden tai kahden lapsen politiikka koko maailmaan? Maille tai alueille niiden ekologista kantokykyä vastaavat väestörajoitukset?

"Valitettavasti tilanne on nyt se", haastattelemani Väestöliiton erikoistutkija Minna Säävälä korosti, "että suurin osa maailman väestönkasvusta on hedelmää aikaisemmilta vuosikymmeniltä, jolloin asiaan ei ole kunnolla puututtu.

Lisääntymisikäisten naisten osuus väestöstä on nyt niin suuri, että vaikka he hankkisivat vain yhden lapsen, väestö lisääntyy edelleen. Keinot ovat vähäisempiä kuin kuvitellaan. Se, mitä voidaan tehdä, on poistaa maailmasta ei-toivotut raskaudet. Silloin kasvu pysyisi aisoissa paremmin."

Väestöasiantuntijoiden viesti onkin aika arkinen: kaikki maailman tytöt kouluun, ehkäisyneuvonta ja -välineet helposti kaikkien ulottuville, odottajien, synnyttäjien ja pikkulasten terveydenhuolto kuntoon. Naisen itsemääräämisoikeuden ja sananvallan vahvistuessa syntyvyys pienenee ilman pakkokeinojakin.

Pakkokeinoja - lapsirajoitusta - pidetään ihmisoikeuksien kannalta arveluttavana. Kiinassa se on ollut tehokas, mutta esimerkiksi Iran on yltänyt yhtä huimaan syntyvyyden laskuun käyttäen keinovalikoimassaan vain yhtä pakkoa: ehkäisykurssin pakollisuutta pariskunnille ennen kuin avioliittolupa heltiää.

Robert Engelmanin mukaan kattavat lisääntymisterveyspalvelut maksaisivat maailmalle vain kolmanneksen siitä, mitä Yhdysvallat käyttää tänä vuonna sotimiseen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Maailma on jo täynnä - Miksi väestönkasvusta puhutaan niin vähän? - Suomenkuvalehti.fi

# data[].attributes.attachment_link.description
Eilen alkoi 380 000 ihmiselämää. 150 000 elämää päättyi. Kuvan ihomaalaus on bodypaintingin Suomen mestari Miika Kemppaisen käsialaa. Kuva Pii...

# data[].attributes.body
"Näin alkoi muodostua sidonnaisuuksien verkosto, jossa valtion rahat ja liikemiesten rahat kiertävät samassa vyyhdessä, kun liikemiehet istuvat ristiin rastiin niin veronmaksajien sijoitusrahastojen hallinnossa kuin niiden sijoituskohteena olevien yritysten johtajina ja omistajina."

# data[].attributes.attachment_link.title
Seuran selvitys: Juha Sipilä miljonääriksi valtion tuella ja härskeillä tutunkaupoilla

# data[].attributes.attachment_link.description
Juha Sipilä on julistanut panevansa valtion omistamien yritysten "taseet töihin". Hän hyödynsi yhteistä rahaa tehdäkseen itsestään yksityisen miljonäärin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Millaisia mielestäsi ovat painavimmat perustuloa puoltavat argumentit?

- Mielestäni painavimmat argumentit liittyvät yhtäältä työmarkkinoiden murrokseen ja toisaalta ekologiseen kriisiin vastaamiseen, eli siihen, miten talouden ja hyvinvointivaltion rakenteita voidaan muuttaa ekologisesti kestäväksi.

- Sikäli kun digitalisaation myötä erilaiset alusta- ja keikkatalouden muodot sekä todennäköisesti myös ihan perinteinen työttömyys tulevat lisääntymään, nykyiset sosiaaliturvajärjestelmät vastaavat yhä heikommin tarkoitustaan. Sosiaaliturvan rakenteet perustuvat voimakkaasti sille ajatukselle että ihminen on joko kokonaan työssä tai kokonaan työttömänä - tai eläkkeellä, sairaana, tai muuta vastaavaa - ja myös viime aikoina eri puolueiden tahoilta tulleet ehdotukset pohjaavat edelleen tälle kahtiajaolle.

- Todella tulevaisuuteen katsovan sosiaaliturvan pitäisi pystyä katsomaan vanhojen kategorioiden yli, koska sirpaleinen työ koskettaa jatkossa yhä useampaa ja työn muodot ovat tulevat olemaan yhä moninaisempia.

- Hyvinvointivaltioiden kehitys on historiallisesti ollut vahvasti sidoksissa kapitalististen järjestelmien kehittymiseen. Yhtäältä sosiaaliturvan rahoitus on riippuvaista taloudellisesta kasvusta ja toisaalta niillä on myös pyritty tukemaan kasvua.

- Jos ekologinen kriisi aiotaan ottaa vakavasti, ekologisesti kestämätöntä tuotantoa on supistettava rajusti työllisyysvaikutuksista riippumatta. Toki ekologinen rakennemuutos myös synnyttää työpaikkoja. Joka tapauksessa korkean työllisyyden tavoittelu itseisarvona on mielestäni haitallinen ajattelutapa. Kaikkea tuotantoa olisi arvotettava sen kautta mitkä ovat sen sosiaaliset ja ekologiset vaikutukset, eikä kestämätöntä tuotantoa ole järkeä ylläpitää työllisyysvaikutuksiin vedoten.

"Kaikkea tuotantoa olisi arvotettava sen kautta mitkä ovat sen sosiaaliset ja ekologiset vaikutukset, eikä kestämätöntä tuotantoa ole järkeä ylläpitää työllisyysvaikutuksiin vedoten."

- Mielestäni meillä on työttömyysongelman sijasta ensisijaisesti jako-ongelma ja näen että perustulon keskeinen tehtävä olisi toimia ei ainoastaan joustavampana sosiaaliturvana, vaan myös tulonjakomekanismina. Se pystyisi parhaimmillaan jakamaan tasaisemmin harvojen käsiin keskittynyttä varallisuutta ja antamaan pienituloisille tuloja ja ostovoimaa digitalisaation ja ekologisen kriisin aikakaudella.

- Nykyinen, 1900-luvulla rakennettu tulonjakosysteemi ei sovellu aikakauteen, jossa kasvava osa kansantuotteesta syntyy ilman ihmistyötä - ainakin sen perinteisessä merkityksessä - eikä talouskasvu enää lisää työllisyyttä samassa mitassa kuin ennen.

- Perustulo ei ainoastaan korjaisi sosiaaliturvajärjestelmien puutteita vaan asettaisi työmarkkinoiden pelisäännöt uudelleen. Sen kannusteet toimisivat kahteen suuntaan: ihmisillä olisi yhtäältä paremmat kannusteet ottaa vastaan sellaisia töitä joista he ovat aidosti kiinnostuneet, mutta toisaalta sanoa ei sellaisille työtehtäville joihin heillä ei ole mielenkiintoa, ja jotka he kokevat omien periaatteidensa vastaisiksi tai joissa työehdot ovat huonot.

- Perustulon yksi hyöty olisi että se mahdollistaisi työajan lyhentämisen ja osa-aikatyön tekemisen nykyistä laajemmin, jolloin ainakin joillain aloilla työt voisivat myös jakautua nykyistä tasaisemmin. Lyhyempi työaika olisi omiaan lisäämään myös hyvinvointia.

Mitä vastaat perustulon vastustajien argumentteihin?

- Osa perinteisen hyvinvointivaltion puolustajista on huolissaan siitä, edistäisikö perustulo esimerkiksi nuorten jättäytymistä kokonaan pois työmarkkinoilta ja merkitsisikö se esimerkiksi päihde- tai mielenterveysongelmista kärsivien heitteillejättöä kun tuki tulisi tilille ilman tarvetta kohdata ammattiauttajia.

- Mielestäni huolet ovat sinänsä relevantteja, mutta hiukan triviaaleja tilanteessa jossa työpaikkoja ei yksinkertaisesti ole kaikille ja esimerkiksi päihde- ja mielenterveyspalvelujen saaminen on lähes mahdotonta vaikka ihminen niitä haluaisi. Niillä perustulon tasoilla jotka suomalaisessa keskustelussa ovat pyörineet, eli noin 500-700 eurossa kuukaudessa, en usko että laajoille ihmisjoukoille syntyisi kannustinta jättäytyä kokonaan ansiotöiden ulkopuolelle.

"Ekologisen kestävyyden näkökulmasta vaihtoehtoiset elämäntavat, esimerkiksi omavaraisviljely perustulon varassa, olisi yksinomaan toivottavaa."

- Ekologisen kestävyyden näkökulmasta vaihtoehtoiset elämäntavat, esimerkiksi omavaraisviljely perustulon varassa, olisi yksinomaan toivottavaa. Toisaalta olisi tärkeää että yhteiskunta voisi tarjota mielekkään osallistumisen mahdollisuuksia myös perinteisen palkkatyön ulkopuolella ja höllentää sitä määritelmää millainen voi olla hyväksytty yhteiskunnan jäsen.

Minkä kokoinen perustulo olisi riittävä Suomen oloissa?

- Riippuu vähän siitä halutaanko perustulo nähdä vaan nykyisen sosiaaliturvan uudistuksena vai laajemmassa merkityksessä uutena tulonjakojärjestelmänä ja mielellään globaalina kansalaisoikeutena.

- Poliittisesti uskottavin vaihtoehto olisi varmasti lähteä liikkeelle suunnilleen nykyisen työttömän peruspäivärahan suuruisesta perustulosta ja leipoa asumistuki ja muut sosiaaliturvan osat perustulomalliin sopivaksi siten, ettei uusia loukkuja syntyisi. Suurin osa Suomessa esitetyistä perustulomalleista lähtee tältä pohjalta.

- Hiukan työttömän perusturvaa korkeampi perustulo, esimerkiksi vasemmistoliiton ehdottama 620 euroa, olisi järkevä siltä kannalta, että sen avulla voitaisiin vähentää köyhyyttä ja loukkuja aiheuttavan toimeentulotuen tarvetta. Olisi tärkeää huomioida perustulomallissa myös asumistuen ja lapsikorotusten aiheuttamat loukut, ja uudistaa näitä sosiaaliturvan osia siten että ne ovat linjassa perustulomallin kanssa.

- Itse näkisin perustulon mielelläni eräänlaisena sosiaalisena osinkona, siivuna jostain sellaisesta taloudellista arvoa tuottavasta resurssista, joka voidaan katsoa ihmiskunnan tai kansakunnan yhteiseksi omaisuudeksi.

"Itse näkisin perustulon mielelläni eräänlaisena sosiaalisena osinkona, siivuna jostain sellaisesta taloudellista arvoa tuottavasta resurssista, joka voidaan katsoa ihmiskunnan tai kansakunnan yhteiseksi omaisuudeksi."

- Yhteisomaisuutta voi olla esimerkiksi maa ja sen tuottamat luonnonvarat sekä historian aikana kertynyt teknologinen ja älyllinen perintö, joka on mahdollistanut digitalisaation ja joka takoo suunnattomia voittoja yksille ja sysää toiset turvatusta työsuhteesta työmarkkinoiden marginaaleihin.

- Jos perustulo mielletään osinkona digitalisaation ja tuotannon tehostumisen aiheuttamasta kansantuotteen kasvusta voisi olla ihan perusteltua lähteä liikkeelle melko alhaisesta perustulon tasosta ja kasvattaa sitä vähitellen kun nähdään miten se toimii. Käyttöönoton alkuvaiheessa perustulo voisi olla esimerkiksi 100 euroa kuukaudessa, jolloin sitä voisi maksaa muun sosiaaliturvan lisänä. Jos osinkoajattelu voimistuisi, osinkoa voisi tulevaisuudessa kasvattaa ja korvata sillä vähitellen sosiaaliturvan osia.

- Perustuloon voisi olla mielekästä yhdistää osallisuustulo tai 'aktiivilisä', eli perustulon korotus niille jotka ovat aktiivisia muuten kuin palkansaajana tai yrittäjänä.

Miten perustulon rahoitus tulisi mielestäsi järjestää?

- Vaikka perustulomalleihin liittyy olennaisesti tuloverotuksen uudistus, jossa verotusta muutetaan siten että perustulon tuoma tulonlisäys peritään vähitellen takaisin verotuksessa henkilön tulojen noustessa, ei mielestäni perustulon rahoitusta pitäisi kytkeä liian voimakkaasti tuloverotukseen. Se tietysti mutkistaa asioita sikäli, että tuloverotukseen perustuvia perustulomalleja pystytään paremmin testaamaan mikrosimulaatioiden ja kokeilujen avulla kuin sellaisia, jotka perustuisivat esimerkiksi välillisiin veroihin tai joihinkin täysin uudenlaisiin veroratkaisuihin.

- Nimenomaan sellaisia veroratkaisuja pitäisi löytää, jotka ensinnä tasaisivat varallisuuseroja ja jakaisivat digitalisaation hyötyjä tasaisemmin, ja toiseksi auttaisivat ohjaamaan yritysten tuotantoa ja ihmisten kulutuskäyttäytymistä ekologisesti kestävämpään suuntaan.

"EU:n tai euroalueen tasolla jonkinlaista perustuloa voitaisiin maksaa myös Euroopan keskuspankin suoralla setelirahoituksella."

- Yksi vaihtoehto voisi olla esimerkiksi tuotteen ympäristövaikutusten mukaan progressiivinen arvonlisävero. Perustulo tasaisi kulutusverojen regressiivistä luonnetta.

- EU:n tai euroalueen tasolla jonkinlaista perustuloa voitaisiin maksaa myös Euroopan keskuspankin suoralla setelirahoituksella. Etenkin laskusuhdanteissa keskuspankin rahoittama perustulo olisi merkittävä kulutuskysyntää stimuloiva talouden piristäjä.

Miten kuvaisit Suomen päättyvää perustulokokeilua eli mikä toimi, mikä ei?

- Suomen perustulokokeilu on ensimmäinen satunnaistamismenetelmällä toteutettu kokeilu mikä tekee siitä tieteellisesti hyvin kiinnostavan. Kelan johtama tutkijakonsortio teki loistavaa työtä kokeilun valmistelussa. Harmillisesti hallituksella ei ollut alusta alkaen kiinnostusta sitoutua kovin kunnianhimoiseen kokeiluun, koska kokeilubudjetti oli täysin alimitoitettu eikä hallituksella ollut halua kasvattaa sitä myöhemmin.

- Olennaisimmat puutteet kokeilussa ovat kokeiluryhmän kapeus ja veroelementin puuttuminen kokeiltavasta perustulomallista. Sinänsä 2000 henkilöä on ihan riittävä otanta edustamaan Kelan etuuksia saavia työttömiä, mutta perustulon testaaminen ainoastaan työttömien ryhmälle ja painotus pitkäaikaistyöttömissä, ei tietenkään kerro vielä mitään siitä, miten perustulo toimisi koko väestön tasolla.

- Keskeinen ongelma kokeilussa on se, ettei tuloverotusta ole kytketty perustulomalliin, vaan perustulon saajat ovat nykyisen tuloverotuksen piirissä. Kokeiltavassa mallissa säilyi joitakin kannustinloukkuja satunnaiseen ja osa-aikatyöhön, etenkin perheellisille, kun taas kannusteet kokoaikatyöhön ovat epärealistisen suuret. Kuitenkin kyseisen kokeiluryhmän olisi realistisempaa työllistyä alkuun osa-aikaisesti.

"Harmillisesti hallituksella ei ollut alusta alkaen kiinnostusta sitoutua kovin kunnianhimoiseen kokeiluun."

- Valtakunnallisen satunnaistetun kokeilun rinnalle olisi tarvittu myös paikallisempia kokeiluja, jossa tietyn kunnan tai kaupunginosan kaikki asukkaat olisivat saaneet perustuloa. Näin olisi päästy tutkimaan myös perustulon vaikutuksia esimerkiksi työnantajien käyttäytymiseen ja yhteisölliseen toimintaan.

- Koska tutkijakonsortion työ antaa mahdollisuuden huomattavasti kunnianhimoisemmalle perustulokokeilulle kuin nyt on meneillään, toivon että meillä olisi tulevaisuudessa sellainen hallitus jolla olisi intoa toteuttaa kunnollinen perustulokokeilu. Kokeilussa voitaisiin tutkijaryhmän ehdotuksen mukaisesti testata erilaisia perustulon tasoja erilaisissa työmarkkinatilanteissa oleville ryhmille ja liittää mukaan myös paikallisia kokeiluja.

- Nykyisen kokeilun pohjalta voidaan tehdä vain hyvin suppeita johtopäätöksiä perustulon toimivuudesta, mutta pelkään että nykyisen kokeilun tulokset - mitä ne sitten ovatkaan - tulevat leimaamaan suomalaista perustulokeskustelua pitkään.

Mitä syitä näet perustulokokeilun lopettamiseen näin pian?

- Hallituspuolueiden sitoutuminen perustulokokeiluun oli alusta alkaen heikkoa, ja kokeiluun liittyi jo alkuvaiheessa hallituksen sisäisiä erimielisyyksiä.

- Perustulokokeilu on myös räikeässä ristiriidassa Sipilän hallituksen kaiken muun politiikan kanssa, jossa painotus on ollut tukien leikkaamisessa ja sanktioiden lisäämisessä. On ironista että perustuloa voimakkaimmin ajaneet puolueet vihreät ja vasemmistoliitto ovat oppositiossa kun perustuloa kokeillaan.

- Perustulokokeilun aikana julkisessa keskustelussa voimistuivat puheenvuorot joissa vaadittiin enemmän vastikkeellisuutta sosiaaliturvaan ja tällaisia esityksiä tehtiin myös hallituspuolueiden taholta. En osaa sanoa tarkalleen miksi hallitus menetti kiinnostuksensa perustuloon jo ennen kuin kokeilu saatiin loppuun, eikä hallituksessa ollut kiinnostusta laajentaa kokeilua kuten aikaisemmin oli kaavailtu.

"Perustulokokeilu on myös räikeässä ristiriidassa Sipilän hallituksen kaiken muun politiikan kanssa, jossa painotus on ollut tukien leikkaamisessa ja sanktioiden lisäämisessä."

- Näyttää kuitenkin siltä, että perustulo on tällä hetkellä ajautunut epäsuosioon. Vaikka kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että tukijärjestelmää pitäisi yksinkertaistaa ja kannustinloukkuja poistaa, perustuloon liittyvä vastikkeettomuus herättää monissa vastustusta.

- Uskoisin että tärkein syy perustulokokeilun lopettamiselle on, että se oli alkujaankin ristiriidassa hallituksen muun politiikan kanssa. Sitoutuessaan hallitusohjelmassa perustulokokeiluun suurin osa poliitikoista tuskin edes tiesi mitä perustulo tarkoittaa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Millaisia mielestäsi ovat painavimmat perustuloa puoltavat argumentit? - Mielestäni painavimmat argumentit liittyvät yhtäältä työmarkkinoiden murrokseen ja toisaalta ekologiseen kriisiin vastaamiseen, eli siihen, miten talouden ja hyvinvointivaltion rakenteita voidaan muuttaa ekologisesti kestäväksi. - Sikäli kun digitalisaation myötä erilaiset alusta- ja keikkatalouden muodot sekä todennäköisesti myös ihan perinteinen työttömyys tulevat lisääntymään, nykyiset sosiaaliturvajärjestelmät vastaavat yhä heikommin tarkoitustaan.

# data[].attributes.attachment_link.description
Katso Dok: Vihreitä valheita Yle Areenasta. Areena on Suomen suurin netti-tv ja radio. Yle Areenassa on tarjolla radio- ja televisio-ohjelmia, suoria lähetyksiä sekä ohjelmatiedot. Tutki ja löydä!

# data[].attributes.attachment_link.title
"Paholaisen pankkiiri" paljasti työnantajansa ja joutui vankilaan - Nyt tietovuotaja Bradley Birkenfeld elää jälleen luksuselämää

# data[].attributes.attachment_link.description
Eurooppalaisten pitäisi tiukentaa veronkierron ja rahanpesun valvontaa, sanoo Sveitsin pankkisalaisuutta raottanut tietovuotaja Bradley Birkenfeld.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkijoiden rahoitus on yhä tiukemmalla, joskus tarvitaan myös onnea - tutkijatohtori: Jos apurahaa ei tule, pidän kiukkuloman ja varaudun työttömyyteen

# data[].attributes.attachment_link.description
Vielä julkaisematon kysely kertoo, että vain kaksi viidestä nuoresta tutkijasta saa palkkaa yliopistolta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Pieni kuningaskunta Himalajan rinteillä on kehittänyt maailman ensimmäisen onnellisuusideksin. Maa pitää kansakunnan onnellisuutta tärkeämpänä kuin talouskasvua.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ilmastonmuutoksen torjunta sopii hyvin Bhutanin politiikkaan, sillä maa pitää menestyksen mittarina onnellisuutta talouskasvun sijaan.

Bhutanin kuningaskunta Himalajalla on ilmastonmuutoksen mallimaa: Bhutanin metsät sitovat enemmän hiilidioksidia kuin maan hiilipäästöt ovat. Valtion politiikassa ympäristön suojelu ajaa lyhyen ajan taloudellisten voittojen ohi.

Bhutan on kuitenkin myös malliesimerkki ilmastonmuutoksen maailmanlaajuisuudesta. Sielläkin lämpötila nousee ja jäätiköt sulavat.

Samaan aikaan muiden maiden välinpitämättömyys ilmastonmuutoksen torjuntaa kohtaan uhkaa vaarantaa Bhutanin oman ilmastopolitiikan, koska se on riippuvainen ulkomaisesta rahoituksesta.

- Me emme ole tehneet mitään, mutta maksamme kovan hinnan, sanoo johtava bhutanilainen ympäristöviranomainen Tenzin Wagmo uutistoimisto AFP:lle.

Maailman ainoa hiilinegatiivinen maa

Bhutan on maailman ainoa maa, jonka hiilidioksidipäästöt ovat negatiiviset. Suuri kiitos kuuluu hiiltä sitoville metsille: Bhutan on sitoutunut pitämään pinta-alastaan metsän peitossa ainakin 60 prosenttia.

Nykyisin metsäpinta-ala on 72 prosenttia, lähes samaa luokkaa kuin Suomessa (siirryt toiseen palveluun) .

Noin 800 000 asukkaan Bhutan pyrkii kuitenkin pitämään myös päästönsä pieninä. Maa mittaa menestystään bruttokansanonnellisuudella bruttokansantuotteen sijaan, ja yksi onnellisuuden mittareista on luonnon tila.

Luonnon suojelemiseksi ollaan valmiita rajoittamaan taloudellisesti kannattavaa toimintaa.

Turistien määrää rajoitetaan sesonkiaikana 250 dollarin päivittäisellä maksulla. Bhutan jättäytyi pois Intian ajamasta alueellisesta tiehankkeesta, koska pelkäsi muiden maiden rekkojen saastuttavan ilmaansa. Bhutanin Thimphu on ainoa aasialainen pääkaupunki, jossa ei ole liikennevaloja.

Sähköautoja on nykyisin vain sata, mutta suunnitelmissa on maanlaajuinen sähköautojen latausverkosto.

Bhutanin viisivuotissuunnitelman tavoitteena on vähentää merkittävästi puupolttoaineen tuontia vuoteen 2020 mennessä. Kaksi vuotta sitten rakennettiin Bhutanin ensimmäiset tuuliturbiinit. Maa on myös rakentamassa kymmenen uutta vesivoimalaa Intian tuella.

Vesivoima on jo Bhutanin suurin vientituote. Aasian kehityspankin mukaan siitä tuli toissa vuonna kolmannes vientituloista ja kahdeksan prosenttia bruttokansantuotteesta.

Tosin Bhutanissa on alettu huolestua siitä, miten vesivoimalat vaikuttavat luonnon monimuotoisuuteen.

USA:n vetäytyminen ilmastosopimuksesta uhka myös Bhutanille

Kuningaskunta Hilmalajalla

väkiluku noin 800 000

pääkaupunki Thimphu

hallitsija kuningas Jigme Khesar Namgyal Wangchuck

virallinen kieli dzongkha

buddhalaisia 75 prosenttia, hinduja 25 prosenttia

odotettavissa oleva elinikä 68 vuotta

BKT henkeä kohden noin 2 600 euroa

korkein vuori Gangkhar Puensum 7 570 metriä merenpinnan yläpuolella

Bhutanin vihreä politiikka on kuitenkin osittain riippuvainen ulkopuolisesta rahoituksesta. Sen pelätään vaarantuvan, koska Yhdysvaltain presidentti Donald Trump on ilmoittanut maansa vetäytyvän Pariisin ilmastosopimuksesta.

Sopimuksessa rikkaat maat sopivat antavansa vuosittain sata miljardia dollaria eli noin 87 miljardia euroa rahastoon, joka auttaisi kehitysmaita sopeutumaan ilmastonmuutokseen ja torjumaan sitä.

"Lumisade ei kestä enää päivääkään"

Ympäristöjohtaja Tenzin Wagmon mukaan Ilmaston muuttuminen näkyy Bhutanissa jo sulavina jäätikköinä, muutoksina sadossa sekä hyttysten levittämien tautien yleistymisenä. Lämpötila on kivunnut jopa bhutanilaisille vieraisiin 30 asteen lukemiin.

Lämpötilan kohoaminen on merkinnyt muun muassa sitä, että riisiviljelmiä on perustettu alueille, joissa riisiä ei ole koskaan aiemmin viljelty.

- Jopa lumisateiden esiintymisessä on tapahtunut muutos. Aiemmin lunta satoi muutamina päivinä, nyt lumisade ei kestä edes kokonaista päivää, Wagmo sanoo.

Bhutanilaisten huolta lisää se, että maan pääelinkeinot eli maanviljelys, metsätalous ja vesivoiman tuotanto ovat kaikki herkkiä ilmastonmuutokselle.

Lähteet: AFP, Yle Uutiset

Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Piskuinen Bhutan on maailman ainoa negatiivisten hiilipäästöjen maa, mutta muiden maiden välinpitämättömyys uhkaa romuttaa vihreän politiikan

# data[].attributes.attachment_link.description
Ilmastonmuutoksen torjunta sopii hyvin Bhutanin politiikkaan, sillä maa pitää menestyksen mittarina onnellisuutta talouskasvun sijaan. Bhutanin kuningaskunta Himalajalla on ilmastonmuutoksen mallimaa: Bhutanin metsät sitovat enemmän hiilidioksidia kuin maan hiilipäästöt ovat. Valtion politiikassa ympäristön suojelu ajaa lyhyen ajan taloudellisten voittojen ohi. Bhutan on kuitenkin myös malliesimerkki ilmastonmuutoksen maailmanlaajuisuudesta. Sielläkin lämpötila nousee ja jäätiköt sulavat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Wille Rydmanin mukaan Eurooppa voi kokea historiansa rajuimman väestönvaihdoksen.

Kansanedustaja Wille Rydmanin (kok.) mukaan maahanmuutto voi mullistaa perusteellisesti niitä alueita, joihin muuttovirrat kohdistuvat.

- Eurooppaan viime vuosikymmeninä kohdistunut muuttopaine on niin raju, että se määrien, nopeuden ja kohtaavien kulttuurien erilaisuuden puolesta jättää kevyesti varjoonsa Rooman valtakunnan romahduttaneet kansainvaellukset, Rydman kirjoittaa Verkkouutisten blogissaan.

Hän huomauttaa, etteivät viime vuosina esiintyneet muuttoliikkeet ole tilapäinen tai ohimenevä ilmiö.

- On myös harhaanjohtavaa puhua pakolaisuudesta, sillä konfliktit selittävät siitä vain murto-osan. Varsinainen syy muuttopaineen taustalla on Afrikan väestöräjähdys. Sille ei ole näköpiirissä loppua, vaikka tilanne esimerkiksi Syyriassa rauhoittuisikin.

Laajeneva muuttoliike vähentää Rydmanin mukaan muuttajien tarvetta sopeutua kohdemaan kulttuuriin.

- Epäilemättä osa Eurooppaan tahtovista tulee rehdisti työn perässä, epäilemättä osa yrittää hyötyä sosiaaliturvastamme. Epäilemättä osa pakenee islamilaista fundamentalismia, epäilemättä osa haluaa tuoda sen Eurooppaan mukanaan. Syitä on yhtä monia kuin tulokkaitakin, mutta yksi on varmaa: muuttoliike on itseään kiihdyttävä ilmiö.

- Kun maahan on jo ehtinyt muodostua kasvava etninen vähemmistö, on helppoa solahtaa osaksi sitä ja jatkaa entisen kotimaan elämää vailla sosiaalista painetta mukautua uuteen ympäristöön. Varsinkin, jos antaa myös sukulaisilleen tarvittavat vinkit, millä keinoin heidänkin onnistuu muuttaa perässä.

Rydman toteaa, etteivät avointa maahanmuuttoa kannattavat tahot ymmärrä täysin, mihin kiihtyvät kansainvaellukset lopulta johtavat.

- Kun laskee yhteen eurooppalaisten alhaisen syntyvyyden, Afrikan ja Lähi-idän valtavan väestönkasvun ja trendinomaisesti kiihtyneen Eurooppaan suuntaavan muuttoliikkeen, joutuu kasvokkain rajujen väestöllisten tosiasioiden kanssa.

- Jollei suuntaa onnistuta kääntämään, Eurooppa tulee kuluvan vuosisadan aikana kokemaan historiansa rajuimman väestönvaihdoksen. Tällaisella mullistuksella on tietenkin myös dramaattiset sosiaaliset, kulttuuriset ja yhteiskunnalliset seurauksensa.

- Ei ole olemassa eurooppalaista kulttuuria ilman eurooppalaisia kansoja. Jos Euroopan väestö vaihtuu nopeaan tahtiin toiseksi, tuloksena on hyvin toisenlainen Eurooppa. Ja kovin vaikea on uskoa, että parempi sellainen.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Jos väestö vaihtuu nopeasti, tulos ei ole parempi Eurooppa"

# data[].attributes.attachment_link.description
Wille Rydmanin mukaan Eurooppa voi kokea historiansa rajuimman väestönvaihdoksen. Kansanedustaja Wille Rydmanin (kok.) mukaan maahanmuutto voi mullistaa perusteellisesti niitä alueita, joihin muuttovirrat kohdistuvat. - Eurooppaan viime vuosikymmeninä kohdistunut muuttopaine on niin raju, että se määrien, nopeuden ja kohtaavien kulttuurien erilaisuuden puolesta jättää kevyesti varjoonsa Rooman valtakunnan romahduttaneet kansainvaellukset, Rydman kirjoittaa Verkkouutisten blogissaan.

# data[].attributes.body
"On kansallinen itsepetos olettaa, että päiväkoti ja koulu tasaisivat erot perhetaustassa."

# data[].attributes.attachment_link.title
Kati Holstikko yritti hakea apua kunnes jätti koulun kesken ja syrjäytyi - Tutkija: "On kansallinen itsepetos olettaa, että päiväkoti ja koulu tasaisivat erot perhetaustassa"

# data[].attributes.attachment_link.description
Uusi selvitys osoittaa, että perheen ongelmat kasvattavat moninkertaisesti lapsen riskiä syrjäytyä aikuisena. Katso jutusta lista suurimmista riskeistä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Katso, paljonko ruokamenosi kasvaisivat - näin käy, jos maatalouden tukiaiset lopetettaisiin

# data[].attributes.attachment_link.description
Luonnonvarakeskus laski, paljonko peruselintarvikkeista pitäisi maksaa, jos viljelijä saisi kaiken tulonsa tuotteen hinnasta eikä osaa tukiaisten kautta. Kuluttajalle kertyisi lisälaskua vuodessa lähes 400 euroa. Nelihenkiselle perheelle pitkälle toista tonnia.

# data[].attributes.body
Wille Rydmanin kirjoitus sotesta ja maakunnista.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yhä suurempi osa ihmisistä asuu kaupungeissa. Tulevaisuudessa vielä suurempi osa. Tämän kehityksen voidaan katsoa jatkuneen kiihtyvää tahtia jo useamman tuhannen vuoden ajan. Eikä mikään viittaa siihen, että suunta kääntyisi - ei Suomessa eikä muualla. Kaupungistumiskehitys on myös mitä suurimmassa määrin yhteydessä työn tuottavuuden nousuun ja siten yhteiskuntien vaurastumiseen.

Suomen nykyinen kuntapohjainen terveydenhuoltojärjestelmä puolestaan on luotu aikana, jolloin ihmiset kuolivat nuorempina, lääketiede oli selvästi kehittymättömämpää ja kuntien väestöpohjat olennaisesti nykyistä lähempänä toisiaan. Tämän päivän tarpeita se vastaa huonosti.

Nykyisin Manner-Suomen suurimman kunnan väkimäärä on jo liki 900 kertaa pienintä suurempi. Lisäksi muuttotappiokuntien väestö on kaupunkilaisia iäkkäämpää, sairastavampaa ja pienituloisempaa. Hoivan tarve ja kustannukset keskittyvät suhteellisesti eniten taloudelliselta kantokyvyltään heikoimmille alueille.

Kuntien eriytymiskehitykseen on sinänsä alettu reagoida jo vuosikymmeniä sitten. Erikoissairaanhoito on siirretty ylikunnallisille sairaanhoitopiireille, joihin kuntien on kuuluttava. Eivätkä kuntayhtymäpohjaiset järjestelyt rajoitu pelkästään erikoissairaanhoitoon, vaan ylikunnallisten ratkaisujen tarve on havaittu monella muullakin alalla.

Perusterveydenhuolto on kuitenkin edelleen kuntien vastuulla. Tämä hankaloittaa sujuvien hoitopolkujen syntymistä. Nykyistä tiiviimpi integraatio perus- ja erikoistason terveydenhuollon välillä hillitsisi oletettavasti myös tulevia kustannuspaineita. Parhaiten integraatio toteutuisi yhdistämällä perus- ja erikoistason palvelut saman organisaatiorakenteen alle.

Kaiken terveydenhuollon siirtäminen kuntayhtymille veisi kuitenkin valtaosan kuntatalouden päätöksenteosta vaaleilla valittujen valtuustojen ulkopuolelle, mikä heikentäisi kansanvaltaisuutta perustuslainkin kannalta ongelmallisella tavalla. Suurkuntapohjainen malli puolestaan tarkoittaisi nykyisten sairaanhoitopiirien pilkkomista, mikä olisi terveydenhuollon kannalta järjetöntä. Kuntien fuusioiminen sairaanhoitopiirien kokoisiksi taas olisi epätarkoituksenmukaista jokseenkin kaikkien muiden kuin terveydenhuoltoon liittyvien kunnallisten tehtävien kannalta.

Mikäli nykyinen kuntapohjainen terveydenhuoltojärjestelmä katsotaan kestämättömäksi ja perus- ja erikoistason palveluiden nykyistä tiiviimpi niveltäminen tarpeelliseksi, ei vaihtoehtoja hallinnolliseksi perusratkaisuksi siis ole monta. Käytännössä näiden reunaehtojen puitteissa on vaikea päätyä mihinkään muuhun kuin jonkinlaiseen maakuntamalliin. Siis siihen, että sosiaali- ja terveydenhuollon tehtävät siirretään kunnilta ja sairaanhoitopiireiltä itsehallinnollisille alueorganisaatioille, joiden päättäjät valitaan vaaleilla.

Tämän sanominen ei kuitenkaan tarkoita, että johtopäätöksenä pitäisi olla juuri hallituksen esityksen mukainen maakuntamalli. Kun koko uudistuksen varsinaisena lähtökohtana on sosiaali- ja terveyspalveluiden uudistaminen kestävälle pohjalle, tulisi valitun aluejaon tukea tätä tavoitetta. Maan jakaminen 18:aan kantokyvyltään hyvin erilaiseen maakuntaan ei sitä tee.

Epätarkoituksenmukainen aluejakokaan ei tosin sinänsä vielä välttämättä tee uudistusta täysin kelvottomaksi. On syytä arvioida tarkkaan, onko aluejako korjattavissa jälkikäteen vai muodostuuko se käytännössä peruuttamattomaksi. Tässä ratkaisevaa on uudistuksen rahoitusratkaisu.

Jos maakunnilla olisi verotusoikeus, pääosan niiden menoista maksaisi alueen oma väestö. Toki tällaiseenkin malliin tarvittaisiin jokin valtionosuusjärjestelmä täydentäväksi rahoituselementiksi tasaamaan alueiden sairastavuus-, ikärakenne- yms. tekijöistä johtuvaa epäsuhtaa. Silti verotusoikeudellisilla ja siten jokseenkin "omarahoitteisilla" maakunnilla olisi todennäköisesti suurempi kannustin taloudelliseen tehokkuuteen - ja ehkä myös maakuntaliitoksiin.

Jos taas maakunnille ei tule verotusoikeutta - kuten hallitus esittää - joudutaan arvioimaan toisenlaisia seikkoja. Maakuntien yleiskatteellisen valtionrahoituksen on sanottu tosiasiallisesti siirtävän sotemenot oletetusti höveleiltä kunnilta valtiovarainministeriön tiukkaan ohjaukseen. Mutta jos maakunta silti elää yli varojensa, niin voidaanko sille kuitenkaan olla myöntämättä lisärahoitusta? Ei ole aivan ilmeistä, kuinka tehokkaita valitun rahoitusratkaisun taloudelliset kannusteet maakunnille lopulta ovat.

Uudistuksen myötä maakunnille siirtyisi sekä leijonanosa kuntien tehtävistä että vastaava osuus verotuotoista. Isoista kunnista tulisi aiempaa valtionosuusriippuvaisempia. Nykyiset velat jäisivät kuitenkin edelleen kunnille niiden tulorahoituksen olennaisesta pienenemisestä huolimatta. Kaupungit eivät ole turhaan huolissaan siitä, miten tällainen rahoitusaseman muutos vaikuttaa niiden investointikykyyn tulevaisuudessa.

Uudistuksen varsinainen pihvi eli sosiaali- ja terveydenhuolto valinnanvapauksiseen puolestaan vaatisi kokonaan oman kirjoituksensa. Tässä yhteydessä todettakoon vain, että seison sen perustuslakivaliokunnan yksimielisen lausunnon takana, jota olen valiokunnan jäsenenä ollut laatimassa. Sosiaali- ja terveysvaliokunnalla on sen pohjalta vielä paljon työtä edessään.

Mutta vaikka tämä uudistus lopulta kaatuisi, sen taustatekijät eivät häviä mihinkään. Myös tulevat hallitukset ovat pakotettuja etsimään ratkaisuja terveydenhuollon menojen odotettavissa olevaan kasvuun. Ja vaikka juuri tämä maakuntamalli kaatuisikin, tulee todennäköisesti jonkinlainen maakuntamalli olemaan myös seuraavien hallitusten agendalla - kovin monta muuta toteuttamiskelpoista hallintoratkaisua kun ei uudistukselle ole olemassa.

Jos taas uudistus viedään läpi, sitä joudutaan varmuudella vielä monilta osin myöhemmin korjailemaan. Tällöin ratkaiseva kysymys on, missä määrin sen ongelmakohdat todella ovat jälkikäteisesti korjattavissa. Luonnollisestikin tulee arvioida myös sitä, saavutetaanko uudistuksen läpiviennillä nyt jotain sellaista hyvää, joka myöhemmin olisi vaikeammin saavutettavissa.

Nämä eivät ole helppoja kysymyksiä, eikä niihin ole aivan yksiselitteisiä vastauksiakaan. Poliittiset päättäjät ovat lähikuukausina vaikeiden ratkaisujen edessä. Ehdottomuuksiin ei kannata hirttäytyä eikä hätiköityjä johtopäätöksiä tehdä. Eikä hutiloida saa, kun puhutaan tämän mittaluokan uudistuksesta. Joskus voi olla viisasta myös peruuttaa muutama askel, jotta lopulta päästäisiin eteenpäin.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sote- ja maakuntauudistus ei ole mustavalkoinen juttu - Wille Rydman

# data[].attributes.attachment_link.description
Yhä suurempi osa ihmisistä asuu kaupungeissa. Tulevaisuudessa vielä suurempi osa. Tämän kehityksen voidaan katsoa jatkuneen kiihtyvää tahtia jo useamman tuhannen vuoden ajan. Eikä mikään viittaa siihen, että suunta kääntyisi - ei Suomessa eikä muualla. Kaupungistumiskehitys on myös mitä suurimmassa määrin yhteydessä työn tuottavuuden nousuun ja siten yhteiskuntien vaurastumiseen.

# data[].attributes.body
Soten historiaa ja ongelmia.

# data[].attributes.attachment_link.title
Soten raadolliset kohtalonhetket 4+1 - selviääkö sote kompasteluista huolimatta maaliin?

# data[].attributes.attachment_link.description
Maakunta- ja sote-uudistuksen käänteitä on veivattu suurten tunteiden vallassa. Ehkä juuri siksi uudistus on nyt kaatumassa kalkkiviivoilla. Jos päät olisi pidetty kriittisinä hetkinä kylminä, junnaisiko uudistus nyt eripuraisen sote-valiokunnan hampaissa?

# data[].attributes.attachment_link.title
Yle selvitti puolueiden maahanmuuttonäkemykset: Suurin osa lisäisi paperittomien palveluita - vain kaksi puoluetta kieltäisi naisilta burkat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kuonaa voi käyttää uusiomateriaalina maanrakennuksessa. Sitä ei Suomessa käytettävillä tekniikoilla saada täysin puhtaaksi metalleista.

Yle kertoi toissa viikolla, että kotitalouksien jätteenpoltosta jää jäljelle joka vuosi satoja tuhansia tonneja tuhkaa ja kuonaa, jota varastoidaan valtavina kasoina jätteenkäsittelylaitoksilla.

Erityisesti kuonalle etsitään kovalla kiireellä käyttökohteita uusiomateriaalina.

Tila sen varastoimiseen uhkaa loppua paikoin kesken. Kaatopaikalle sijoittaminen taas olisi paitsi kallista myös kiertotalouden periaatteen vastaista.

Kuona on soran kaltaista ainesta, joka jää jätevoimalassa polttouunin pohjalle. Sitä syntyy 300 000 tonnia eli noin 7 500 rekkalastia vuodessa. Kevyt tuhka taas kerätään talteen savukaasuista.

Yhteensä tuhkaa ja kuonaa syntyy lähes 400 000 tonnia. Se on enemmän kuin mitään muuta yksittäistä jätettä.

Kuonasta työstetään murskaamalla mineraaliseosta, jota voisi käyttää korvaamaan kivimurskaa maanrakennuksessa. Tuhka taas päätyy vaarallisen jätteen kaatopaikalle.

Rakentajat eivät ole kuitenkaan toistaiseksi innostuneet kierrätetystä maa-aineksesta.

Suomessa on niin paljon kiviainesta luonnostaan, ettei uusiomateriaalille ole kysyntää, arvioivat jätealan asiantuntijat Ylelle aiemmin.

Kuonasta jalostettu maa-aines on myös paikoin kalliimpaa, sillä sen käsittelykulut nostavat hintaa.

Yksi suuri kysymys on kuitenkin turvallisuus.

Suomessa käytössä olevilla tekniikoilla kuonasta ei saada täysin puhdasta. Metallit erotellaan ja kierrätetään, mutta pieniä osia jää seokseen.

Vuoden alusta tuli voimaan maanrakennusasetus, joka helpottaa kuonan käyttöä: sille ei enää tarvitse hakea ympäristölupaa.

Asetuksessa kuonan turvalliset käyttökohteet on määritelty tarkoin. Jotain kertoo kuitenkin, että asetus kieltää kuonalla rakentamisen pohjavesialueella.

- Kyllä kuonaan aina jotain vähän jää, kyse on kuitenkin mekaanisesta erottelusta, sanoo liiketoimintajohtaja Riina Rantsi Suomen Erityisjätteestä.

Yritys käsittelee kuonaa yhteistyössä jätteenkäsittelylaitosten kanssa. Se on erikoistunut kuivaerotustekniikkaan, jolla metalleista saadaan pois yli 80 prosenttia. Rantsin mukaan se riittää täyttämään asetuksen vaatimukset metallipitoisuudelle.

Vaatii kuitenkin yhä selvittämistä, miten kuona soveltuu rakentamiseen. Suomen Erityisjäte on Seinäjoella ja Tampereella mukana hankkeissa, joissa kuonaa käytetään maanrakentamisessa - ensi kertaa kaatopaikkojen ulkopuolella.

Tähän saakka kuonaa on käytetty lähinnä kaatopaikkojen omissa pintarakenteissa.

Tampereelle rakennetun kevyen liikenteen väylän avulla testataan parhaillaan esimerkiksi juuri sitä, liukeneeko maaperään metalleja. Lisäksi selvitetään muun muassa kantavuutta ja routaominaisuuksia.

Rantsin mielestä suurin haaste on kuitenkin tietämättömyys uusiomateriaaleista. Hän sanoo, että toistaiseksi on vaatinut töitä löytää kuonalle ottajia.

Suomen Erityisjäte markkinoi kierrätetyn maa-aineen lisäksi muun muassa kuonasta valmistettuja betonituotteita.

- Uusiomateriaalin käyttö vaatii vielä vaivannäköä ja suunnittelua. Meillä on muutamia edistyksellisiä kaupunkeja, mutta mukaan tarvitaan vielä monia tahoja, Rantsi sanoo.

Japanissa tehdään ekosepeliä, josta ei liukene maaperään mitään

Ratkaisua kuonaongelmaan voisi hakea myös maailmalta. Merkittävin sellainen löytyy Japanista.

Siellä kuona on onnistuttu tekemään niin turvalliseksi, että se on lyönyt läpi rakentajien kierrätysmateriaalina.

Temppu tehdään sulattamalla.

Suomessa kuona ja tuhka lastataan jätevoimalassa rekkoihin ja viedään jätteenkäsittelykeskuksiin käsiteltäväksi, mutta Japanissa kaikki tapahtuu jätevoimalassa.

Jäte palaa ensin polttouunissa, jonka jälkeen kaikki jäljelle jäävä kuona ja tuhka sulatetaan. Kun sulatettu, jäähtynyt aine käsitellään, syntyy lasimaista mursketta.

Miksi se on parempaa kuin seos, jota suomalaiset kuonasta tekevät?

- Rakeet ovat kuin lasipalloja. Kaikki epäpuhtauden jäävät sinne sisään, käytännössä mitään ei liukene. Se on turvallisinta mitä tiedetään, sanoo Teknologian tutkimuskeskus VTT:n johtava tutkija Matti Nieminen.

Hän työskentelee tutkimuskeskuksessa, jossa kehitetään jätteen hyödyntämistä energiana tai materiaalina mahdollisimman tarkasti.

Japanissa kuonasta tehtyä maa-ainesta uppoaakin maanrakennukseen ja siitä tehdään myös erilaisia elementtejä.

Entä miksi mallia ei voisi kopioida suoraan suomalaisiin voimaloihin?

- Se maksaa hirveästi. Tekniikka on kallista, vastaa Nieminen.

Kuluja tulee tekniikan vaatimista valtavista lämpötiloista. Jäte poltetaan vajaassa tuhannessa asteessa, mutta kuona sulaa vasta paljon korkeammissa lukemissa.

Nieminen on käynyt paikanpäällä katsomassa, miten japanilaiset sen tekevät. Maassa on yli tuhat jätteenpolttolaitosta joista parikymmentä pääkaupungissa Tokiossa. Voimalat sijaitsevat suurimmaksi osaksi keskellä kaupunkia.

Pienessä, vuoristoisessa saarivaltiossa tekniikkaan on pakko panostaa, sillä kaatopaikkojen täyttäminen ei ole vaihtoehto.

- Siellä ei ole tilaa varastoida tai loppusijoittaa kuonaa.

Juuri tila onkin Niemisen mielestä hidastanut koko asian ratkaisua Suomessa. Se on myös yksi syy siihen, miksi jätteenpolttoon ryhdyttiin täällä vasta muutamia vuosia sitten: kaatopaikoilla on ollut harvaan asutussa maassa lääniä levittäytyä.

- Suomessa jätteenpoltto aloitettiin Länsi-Euroopan viimeisimpien maiden joukossa. Muualla jätettä jo poltettu vuosikymmeniä.

Suomessa laajamittaisempi jätteenpoltto alkoi vuonna 2007. Sen sinetöi lopullisesti vasta orgaanisen jätteen kaatopaikkakielto, joka tuli voimaan vuonna 2016. Sen jälkeen sekajätettä ei ole saanut viedä kaatopaikoille käytännössä lainkaan.

Suomessa on yhdeksän jätevoimalaa, jotka polttavat kotitalouksien sekajätteen eli yli puolet kaikesta kotien jätteestä. Loput päätyvät lajittelun ansiosta kierrätykseen.

Roskapussikasojen sijaan jätteenkäsittelykeskuksiin eli entisille kaatopaikoilla rahdataankin nyt kuonaa ja tuhkaa. Niemisen mukaan syy kasvaviin kuonakasoihin on raha.

- Tekniikka ei ole ongelma, sitä kyllä löytyy.

Japanissa valtio on ainakin alkuvaiheessa jakanut investointitukia niille voimaloille, jotka jätteenpolton lisäksi myös sulattavat kuonan ja tuhkan.

Niemisen mukaan asia voisi ratketa Suomessa esimerkiksi jäteveroa tarkastelemalla. Veroa joutuu maksamaan, jos vie kaatopaikalle sellaista jätettä, jolle olisi olemassa hyödyntämistapa.

- Mitä korkeampi jätevero on, sen kilpailukykyisemmäksi jätteen vaihtoehtoiset hyödyntämismenetelmät tulevat, Nieminen sanoo.

Jätevero onkin syy, miksi kuonaa ei virallisesti viedä kaatopaikalle vaan varastoidaan asfalttikentillä - käytännössä kuitenkin aivan kaatopaikkojen vieressä.

Nieminen epäilee, että kasat siirtyvät pian ihan oikeastikin kaatopaikalle, jos kierrätyskohteita kuonalle ei ala ilmaantua.

VTT on tehnyt laskelmia, kuinka paljon kuonan ja tuhkan sulattaminen Japanin tyyliin maksaisi. Kustannukset olisivat arviolta pari-kolmesataa euroa tonnilta, kun taas jäteveroa kaatopaikasta joutuu pulittamaan seitsemänkymmentä euroa tonnilta.

- On selvää, ettei sulattaminen ole taloudellisesti houkuttelevaa.

Mutta onko VTT sitten tutkinut kuonan ja tuhkan sulattamista viime aikoina käytännössä? Niemisen mukaan ei.

- Ei ole ollut näköpiirissä rahoittajaa, jota projekti voisi kiinnostaa, hän sanoo.

Nieminen sanoo, että järkevämpää on etsiä sen sijaan hieman halvempia tekniikoita.

Sellaisia saatetaankin lanseerata jo ihan pian.

Vantaa saattaa ratkaista kuonaongelman jo ensi keväänä

Vantaan Energian jätevoimalassa kaavaillaan kuonaongelman ratkaisuksi parhaillaan täsmälleen samaa kuin Japanissa, mutta eri menetelmillä.

Projektipäällikkö Kalle Patomeri arvelee, että sulattamisesta syntyvä hintalappu olisi suomalaisvoimalalle liian suuri.

Vantaalla kuona ja tuhka aiotaan puhdistaa sen sijaan kemiallisesti.

- Tarkoitus on pestä kuonasta ja tuhkasta metallit pois ja kiteyttää ne pesuvedestä metalliseen muotoon.

Patomeren mukaan lopputuloksena syntyy täysin puhdasta kuonaa ja tuhkaa, vettä ja metalliseos, jonka voi kierrättää. Prosessi on suljettu eli jätevesiä ei toisin sanoen synny.

Jos suunnitelma toteutuu, sitä testataan mahdollisesti jo ensi vuonna. Käyttöön uusi menetelmä voisi tulla vuonna 2020.

Vantaan Energia polttaa lähes koko Etelä-Suomen eli noin 1,5 miljoonan ihmisen sekajätteet. Toistaiseksi kuona ja tuhka viedään rekoilla Ämmässuon jätteenkäsittelykeskukseen.

Siellä makaavat kuonakasat paljastavat, että polttoon päätyy sekajätteen mukana paljon palamatonta jätettä kuten metallia ja lasia.

Kasojen koko taas kertoo, että poltettavaa on ollut ylipäänsä liikaa. Ämmässuolla arvioitiin Ylelle aiemmin, että kuonaa syntyisi jopa puolet vähemmän, jos ihmiset lajittelisivat kaiken kierrätykseen kelpaavan jätteen.

Miksi energiajäte katosi ja tilalle tuli sekajäte?

VTT:n Matti Nieminen pohtii, millainen vaikutus on jo sillä, miten kotien takapihalta löytyvä roska-astia on nimetty. 'Sekajätteestä' voi syntyä mielikuva, että astiaan voi kaataa mitä vain.

Energiajäte taas vihjasi selkeämmin, että jäte tullaan hyödyntämään juuri energiana. Sen kerääminen lopetettiin pääkaupunkiseudulla vuonna 2016.

Helsingin seudun ympäristöpalveluiden mukaan energiajäte oli välivaihe ajalta, jolloin Etelä-Suomessa ei vielä ollut omaa jätevoimalaa. Energiajäte vietiin Lahteen voimalaan, jossa poltettavaa jätettä koskivat tiukemmat kriteerit.

Vantaan Energian jätevoimala avattiin vuonna 2014.

- Miksi sekajätteen nimi ei voisi siitä huolimatta olla vaikkapa poltettava jäte, Nieminen pohtii.

Niemisen mielestä rahan pitäisi ohjata teknisten ratkaisujen lisäksi myös tavallisia kuluttajia.

Kuluttaja maksaa sekäjätteestä syntyvät kulut. Muovi-, kartonki, metalli- ja lasipakkausten kierrättämisestä syntyvät kustannukset taas kuuluvat pakkausten tuottajille.

- Kerros- ja rivitalossa aika harva pystyy sanomaan, paljonko jätelasku on. Eihän se silloin ohjaa. Mitä kalliimpaa jätteenkäsittely on, sitä enemmän se motivoisi yksittäistä kuluttajaa lajittelemaan.
Lue myös: Jätätkö jätteet kierrättämättä ja ostat hyvän omantunnon ajattelemalla, että polttoonhan ne kuitenkin menevät? Ei kannata, sillä nyt hukumme jätteenpolttolaitosten kuonaan ja tuhkaan Muovinkeräyksestä tulossa taloyhtiöille pakollista pääkaupunkiseudulla - HSY kaavailee jätehuoltomääräyksiin tuntuvia kiristyksiä

# data[].attributes.attachment_link.title
Japani ratkaisi jo jätteenpolton kuona- ja tuhkaongelman, miksi Suomi ei ottaisi käyttöön samaa tekniikkaa? "Mitä kalliimpaa jätteenkäsittely on, sitä enemmän se motivoi kierrättämään"

# data[].attributes.attachment_link.description
Kuonaa voi käyttää uusiomateriaalina maanrakennuksessa. Sitä ei Suomessa käytettävillä tekniikoilla saada täysin puhtaaksi metalleista. Yle kertoi toissa viikolla, että kotitalouksien jätteenpoltosta jää jäljelle joka vuosi satoja tuhansia tonneja tuhkaa ja kuonaa, jota varastoidaan valtavina kasoina jätteenkäsittelylaitoksilla. Erityisesti kuonalle etsitään kovalla kiireellä käyttökohteita uusiomateriaalina. Tila sen varastoimiseen uhkaa loppua paikoin kesken.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vuosituhannen alussa amerikkalainen taloustieteen jättiläinen Joseph Stiglitz kirjoitti viiltävän kritiikin länsimaiden harjoittamasta globalisaatiosta.

Kirjassaan Globalization and its discontents Stiglitz varoitti, että globalisaatio tulisi räjähtämään silmille, koska Kiinaa ja muutamaa muuta valtiota lukuun ottamatta sen haitat työntekijöille olisivat niin suuret.

16 vuotta myöhemmin Stiglitz kokee varoitustensa osuneen oikeaan. Nationalismin, protektionismin ja populismin nousu ovat hänen mukaansa oireita talousjärjestelmästä, joka on jättänyt ison osan väestöstä jälkeen.

Sitä Stiglitz ei ennustanut, että suurin globalisaation vastainen voima tulisi Yhdysvaltojen sisältä, presidentti Donald Trumpin muodossa. "Mutta sen osasin nähdä, että huonosti hallittu globalisaatio aiheuttaisi työntekijöille haittaa niin kehittyvissä kuin kehittyneissä talouksissa", Stiglitz, 75, sanoo HS:lle.

Mainos (Teksti jatkuu alla)

Stiglitz vieraili viime viikolla Helsingissä YK:n kehitystaloustieteen tutkimuslaitoksen Widerin konferenssissa.

Trumpin, Britannian EU-eron ja muiden ilmiöiden lisäksi myös globaali finanssikriisi on globalisaation sivutuote, Stiglitz sanoo.

Kirjassaan hän varoitti nopeista pääomaliikkeistä, jotka myöhemmin vahvistivat Yhdysvalloissa kehittynyttä kriisiä ja levittivät ongelmia ympäri maailman. Stiglitzin mukaan kriisi olisi ollut paljon lievempi, jos globaalia finanssijärjestelmää ei olisi rakennettu ilman minkäänlaisia sulakkeita.

Stiglitz ei usko, että kriisin jälkeen on tehty riittävästi uuden kriisin ehkäisemiseksi. Sääntelyä on jo purettu, ja Trumpin hallinto "hyökkää kaikin voimin vakaan globaalin finanssijärjestelmän edellyttämää sääntelyä vastaan", Stiglitz sanoo.

Stiglitz on tunnettu vasemmistolainen taloustieteilijä. Jo vuosia hän on ollut maailman johtava "globalisaatiovastainen" ääni.

Viime vuosina hän on alkanut varoitella myös teknologisesta kehityksestä, ja erityisesti tekoälystä. Stiglitzin mielestä tekoälyyn kiteytyvät teknologisen kehityksen ongelmat.

Robotit ovat ihmisiä vahvempia, tietokoneet laskevat ihmisiä tehokkaammin ja tekoäly oppii ihmisiä nopeammin, ainakin joissain tapauksissa.

Se siis tunkee Stiglitzin mukaan alueelle, jota ihmiset pitivät pitkään omanaan.

Tekoälyyn ja globalisaatioon liittyvät haasteet ovat Stiglitzin mielestä hyvin samankaltaisia.

"Kun niitä hallitaan hyvin, ne kasvattavat yhteistä kakkuamme. Mutta niiden vaikutuksen takia kakku saattaa jakautua hyvin epätasaisesti, ja jotkut saattavat jopa hävitä."

Tällä Stiglitz viittaa paljon puhuttuun ilmiöön, jossa työmarkkinat jakautuvat yhä enemmän erittäin hyväpalkkaisiin korkean tuottavuuden töihin ja huonosti palkattuihin silpputöihin. Keskiluokka uhkaa rapistua.

Toiseksi, jos teknologista kehitystä tai globalisaatiota hallitaan huonosti, niin kansantalouden kakkukaan ei välttämättä juuri kasva. Stiglitzin mukaan näin käy, jos työpaikkoja tuhoutuu enemmän kuin niitä syntyy.

Stiglitziltä ei löydy sympatiaa niille, jotka vähättelevät näitä huolia puhumalla luddiiteista ja sanomalla, että teknologinen kehitys on automaattisesti hyvästä.

Tällainen ajattelu on täysin historiatonta, hän sanoo.

"Teollisen vallankumouksen alettua kesti kymmeniä vuosia, ennen kuin sen aiheuttamia ongelmia korjattiin. 1800-luvun alkupuoliskolla kaupungit olivat saastaisia, surkeita paikkoja, joissa elinajanodote oli lyhyt. Elintaso todennäköisesti heikkeni isolla osaa väestöstä."

Ajanjaksoa kutsutaan Engelsin paussiksi, noin 40 vuotta kestäneeksi kivuliaaksi vaiheeksi, jonka jälkeen teollinen vallankumous alkoi parantaa kaikkien elintasoa.

Myös nykyinen teknologinen kehitys voi Stiglitzin mukaan lisätä eriarvoisuutta ja aiheuttaa työttömyyttä etenkin matalasti koulutetulle väestölle, jos sitä ei hallita hyvin. Siihen ei voi vastata sanomalla ahdingossa oleville ihmisille, että jaksakaa odotella kivuliaan siirtymäkauden yli.

"He ovat siihen mennessä kuolleita. Ehkä heidän lapsensa tai lapsenlapsensa hyötyvät teknologian kehityksestä, mutta ei se ole mikään vastaus siihen moraaliseen kysymykseen, mitä tehdä niille, jotka kärsivät nyt."

Mitä siis pitäisi tehdä?

Stiglitz vastaa epämääräisen laveasti. Hänen mukaansa "pelisääntöjä" pitää muuttaa, jotta valtioilla olisi rahaa panostaa koulutukseen, infrastruktuuriin ja terveydenhuoltoon.

Stiglitzin mielestä yksityinen sektori on liian pitkään repinyt itselleen voitot julkisen sektorin rahoittamasta perustutkimuksesta. Yrityksiä pitäisi muun muassa verottaa kireämmin.

Lisätuloilla tulee luoda uusia työpaikkoja tehtäviin, joita tekoäly ei korvaa ja joista on yhteiskunnallista hyötyä, kuten koulutukseen, hoiva-alalle ja vanhustenhoitoon.

Oma ongelmansa on Facebookin, Googlen, Amazonin ja Applen kaltaisten teknologiayhtiöiden kasvava monopolivalta.

Se on Stiglitzin mukaan yksi teknologisen kehityksen suurimmista ongelmista, ja ongelmaa ruokkii tekoälyn kehitys.

Monopolit painavat palkkoja, estävät kilpailua, hidastavat kasvua ja nostavat hintoja. Stiglitz pitää huolestuttavana sitä, miten isot yhtiöt ostavat pois pieniä haastajiaan ennen kuin niistä voi kehittyä kilpailijoita.

"Toinen ongelma liittyy big dataan, suuriin tietomassoihin. Ne ovat tekoälyn polttoainetta ja yritysten voittojen lähde. Yritykset keräävät ihmisten tietoja ja yhdistelevät niitä muihin tietokantoihin maksamatta mitään."

Monopoleihin pitäisi Stiglitzin mielestä puuttua tiukentamalla kilpailulainsäädäntöä sekä immateriaalioikeuksien sääntelyä.

Se voisi tarkoittaa esimerkiksi sitä, että tietokantojen yhdisteleminen kielletään ja yritysten pitäisi maksaa valtion määrittämä hinta keräämästään tiedosta. Näin toimitaan Stiglitzin mukaan jo nyt joissain maissa.

Stiglitz sanoo, että myös tietomassoja hyödyntävät algoritmit lisäävät eriarvoisuutta. Ne havaitsevat ihmisten heikkouksia ja käyttävät niitä hyväkseen. Peliriippuvainen saa kohdennettua mainontaa kasinolta ja köyhä pikavippiyhtiöltä.

Algoritmit myös vääristävät markkinoita, esimerkiksi niin, että köyhä joutuu maksamaan palvelustaan enemmän.

"Kun kaikki maksavat eri hinnan, se tuhoaa hintamekanismin ja samalla markkinatalouden tehokkuuden", Stiglitz sanoo.

Stiglitz varoitti yritysten kasvavan monopolivallan ongelmista jo vuonna 2012 kirjassaan The Price of Inequality. Viime vuosina yhä useampi taloustieteilijä on kiinnittänyt asiaan huomiota.

Stiglitzin mukaan oikeisto ei pidä suuryritysten monopolivallasta, koska se murentaa markkinatalouden toimintaa. Vasemmisto taas ei pidä ilmiöstä osittain samasta syystä, osittain siksi, että se lisää eriarvoisuutta.

"Me vasemmistolaiset olimme pitkään ainoat markkinatalouden puolustajat, mikä oli eriskummallista. Nyt oikeistokin on alkanut herätä siihen, millaista vaaraa monopolit aiheuttavat markkinoille."

Stiglitz kuuluu siihen pieneen globaaliin eliittiin, joka kokoontuu vuodesta toiseen keskustelemaan maailman ongelmista sellaisiin paikkoihin kuin Davos, Aspen, Washington ja New York.

Onko Stiglitz optimistinen, että maailman päättäjät ottavat hänen varoituksensa teknologisesta kehityksestä riittävän vakavasti?

"En oikeastaan", hän vastaa empimättä.

Stiglitz kuvailee omaa sosiaalista klikkiään ihmisiksi, jotka viljelevät hyväntahtoisesti sellaisia muotisanoja kuin sosiaalinen yrittäjyys ja kestävä kapitalismi, mutta eivät edistä mitään merkittävää muutosta.

Sitä paitsi, ei varoituksia kuunneltu silloinkaan, kun Stiglitz varoitteli globalisaation ongelmista.

"Ihmiset eivät näe isoa kuvaa, eli sitä, että pelisäännöt on suunniteltu toimimaan tavallisia ihmisiä vastaan", Stiglitz sanoo.

"Sen näkeminen on hyvin hankalaa, jos on päässyt omaan asemaansa näiden sääntöjen avulla."

# data[].attributes.attachment_link.title
Nobel-palkittu taloustieteilijä varoitti globalisaation vaaroista, mutta häntä ei uskottu - nyt Joe Stiglitz kertoo, miksi meidän pitäisi olla huolissamme tekoälystä

# data[].attributes.attachment_link.description
Vuosituhannen alussa amerikkalainen taloustieteen jättiläinen Joseph Stiglitz kirjoitti viiltävän kritiikin länsimaiden harjoittamasta globalisaatiosta. Kirjassaan Globalization and its discontents Stiglitz varoitti, että globalisaatio tulisi räjähtämään silmille, koska Kiinaa ja muutamaa muuta valtiota lukuun ottamatta sen haitat työntekijöille olisivat niin suuret. 16 vuotta myöhemmin Stiglitz kokee varoitustensa osuneen oikeaan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jussi Viitalan kolumni: Ketokasvien hätähuuto

# data[].attributes.attachment_link.description
Teiden varsia tulisi käyttää niitty- ja ketokasvien suojeluun, kirjoittaa tietokirjailija Jussi Viitala.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mitä me syömme sitten, jos lihansyönnistä tulee ympäristösyistä mahdotonta eivätkä pellotkaan riitä kasvavan väestön ruokkimiseen? Edessä on mullistus, joka vetää vertoja maatalouden keksimiselle.

Ennen oli lehmä. Tulevaisuudessa on bioreaktori.

Bioreaktorissa voidaan valmistaa maidon proteiinia mikrobien avulla. Suomessa siinä on onnistuttu tänä vuonna ensimmäistä kertaa.

Kun ennen piti kasvattaa lehmä ja sille rehua, tankissa mikrobit tuottavat maitoproteiinia paljon lehmää tehokkaammin. Saastuttavaa ja tehotonta lehmää ei enää prosessiin tarvita.

Kenties jo muutaman vuoden kuluttua tuotetta voidaan lisätä maitojauheen tapaan joihinkin elintarvikkeisiin.

Tämä Teknologian tutkimuskeskuksen (VTT) keksintö Espoossa on vain yksi esimerkki siitä, miten ruoantuotanto tulee maailmanlaajuisesti mullistumaan. Pelloilta ja navetoista siirrytään tehokkaampaan ja ekologisempaan aikakauteen.

Bioreaktoreissa ruokaa voidaan tuottaa missä vain - aavikolla tai suurkaupungissa.

Nörttikielellä sanottaisiin, että tämä on elintarviketalous 4.0.

- Muutaman vuosikymmenen päästä pitää tuottaa valtava määrä ruokaa, mutta resurssit eivät yksinkertaisesti riitä, biotekniikan tohtori, tutkija Lauri Reuter VTT:ltä toteaa.

Ei pelkästään ilmastonmuutos vaan myös väestönkasvu pakottaa ajattelemaan asioita uudesta kulmasta - lehmän ulkopuolelta.

Tutkimuslaboratorioissa ja ruokateollisuuden startupeissa eri puolilla maailmaa kehitetään nyt uusia teknologioita ja tuotteita. Kantasoluista kasvatettua lihaa, lihankorvikkeita, ruokaa mikrobien avulla suoraan ilmasta.

Yhdysvalloissa myös sijoittajat ovat haistaneet uudessa ruokabisneksessä rahan.

Uusi ruokavallankumous voi olla yhtä iso kuin maanviljelyksen aloittaminen 10 000 vuotta sitten. Iso kysymys kuuluu: kuinka saada kuluttaja syömään ihan uudella tavalla?

Soluhilloa ihmepadassa

Suomalaistutkija Lauri Reuter on ollut mukana kehittämässä "ihmepataa". Kansainvälinen lehdistö on esitellyt sitä yhtenä ratkaisuna maailman ruokaongelmaan.

Reuter toimi aiemmin biotekniikan tutkijana kasvibiotekniikan ryhmässä VTT:llä. Nykyisin hän kuuluu VTT:n strategiseen ryhmään.

Kuluttaja voi pienessä kotikäyttöisessä bioreaktorissaan kasvattaa tulevaisuudessa itse kasvisolukkoa ruoaksi. Soluhillo ei ratkaise nälänhätää, mutta olisi yksi pieni muutos isossa kokonaisuudessa.

Laitteesta on toistaiseksi olemassa vain kaksi prototyyppiä. Toinen on Vantaan Heurekassa - museossa jo ennen teollista tuotantoa - ja toinen kiertää maailmaa.

Jo nyt VTT:n laboratorioissa kasvatetaan muiden muassa puolukoita, mesimarjoja ja mansikoita soluviljelminä. Niitä voisi tulevaisuudessa kasvattaa sekä elintarviketeollisuuden isoissa tankeissa että pienissä kotikäyttöisissä bioreaktoreissa.

Ravitsemuksellisesti solukot näyttäisivät tuottavan samantyyppisiä yhdisteitä kuin kasvit itse. Samoja kasveja ne eivät kuitenkaan ole. Ne ovat solumassaa, eräänlaista soluhilloa.

Puolukan soluviljelmä maistuu kuulemma vispipuurolle.

Keinolihaa voisi periaatteessa tehdä vaikka saimaannorpan tai oman mummon kantasoluista.

- Ei ole tietenkään mitään järkeä, että me Suomessa ryhtyisimme kasvattamaan säiliöissä puolukoita. Jokainen voi mennä metsään ja kerätä ne itse, Reuter huomauttaa.

- Mutta on monia paikkoja maailmassa, joissa niin ei voi tehdä, esimerkiksi Dubai. Ruoantuotanto on siellä mahdotonta. Voisimmeko me viedä sinne suomalaista teknologiaa?

Myös kananmunan valkuaista tehdään jo ilman kanaa

Reuter kertoo toisenkin uutisen. Sen lisäksi, että VTT:n laboratoriossa on onnistuttu valmistamaan "maitojauhetta", siellä tehdään myös kananmunan valkuaista. Silläkin uskotaan olevan laajasti käyttöä elintarvikkeissa.

- Kananmunan valkuaisessa on muutamia keskeisiä proteiineja. Otamme kanasta sen geenin - informaation, jolla sen proteiini rakennetaan. Laitetaan se mikrobiin, ja annetaan mikrobin säiliössä tuottaa samaa proteiinia, Reuter selittää.

Kanamunan ja maidon proteiinia yritetään toki tuottaa muuallakin kuin Suomessa, muun muassa Yhdysvalloissa. Suomalaisten vahvuus on pitkä kokemus proteiinien tuotannossa teollisessa mittakaavassa.

Eikö olisi helpompaa pelastaa maailma vain vähentämällä lihansyöntiä?

- Meidän on pakko tehdä niin joka tapauksessa, Reuter vastaa.

Pelastaako keinoliha maailman?

Ihmiset himoitsevat lihaa.

Himoitsemme edelleen niitä ruokia, joista oli meille eniten hyötyä tuhansia vuosia sitten.

Lihansyönti kuuluu myös vahvasti kulttuuriimme.

Keinolihan keksijä, Maastrichtin yliopiston professori Mark Post on varma, ettei ihmiskunta luovu lihan mausta. Kantasoluista laboratoriossa kasvatettua jauhelihapihviä maistettiin ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 2013.

Kantasolut eivät syö heinää eivätkä päästele metaania ilmakehään. Niitä kasvatetaan solumaljoissa tarjoilemalla sopivasti happea. Aluksi niitä kasvatettiin naudan veressä, mutta nyt ne kasvavat jo synteettisessä viljelyliuoksessa, jotta lihan tekemiseen ei tarvittaisi lainkaan eläviä eläimiä.

Post kasvatti aiemmin myös sian soluja, mutta keskittyi nautaan, koska rahoittaja Sergei Brin halusi hampurilaispihvin. Brin on Googlen toinen perustaja.

Ei pelto ole sen luonnollisempi kuin bioreaktorikaan. Sekin on ihmisen kehittämä.

Myös nykyinen iso lihateollisuus investoi suuria summia keinolihan kehittämiseen.

Kehitteillä on muun muassa "hanhenmaksaa" ja kalan solukosta kasvatettavaa tonnikalaa.

Keinolihaa voisi periaatteessa tehdä vaikka saimaannorpan tai oman mummon kantasoluista. Ehkä se ajaa pois osan potentiaalisista kuluttajista.

Kenelle kantasoluliha on sitten suunnattu? Suostuvatko vannoutuneet lihansyöjät siirtymään keinolihaan?

Ajatus kantasoluista kasvatetusta pihvistä ei kaikessa kliinisyydessään herätä suuresti ruokahalua.

Joka tapauksessa viljelyalaa, sademetsiä ja vettä säästyy, ja kasvihuonekaasupäästöt vähenevät. Bioreaktoreista ei myöskään valu mitään luontoon eikä tuotannossa synny ylimääräistä.

Kunnolliset elinkaarianalyysit keinolihan ympäristövaikutuksista puuttuvat kuitenkin edelleen.

Energiaa arvellaan kuluvan suunnilleen saman verran kuin siipikarjan tuotannossa. Merkittävää on siis se, miten energiaa tulevaisuudessa tuotetaan.

Jotkut firmat lupailevat keinolihaa markkinoille jo muutaman vuoden sisällä. Lauri Reuter arvelee, että ne suunnataan kuitenkin aluksi vain hyvin pienille markkinoille.

- Tuotteet tulevat olemaan tosi kalliita. Menee vielä kauan, ennen kuin niitä on tarjolla suurelle yleisölle, hän arvelee.

Reuter on kuullut, ettei jauhelihapihvi muistuta maultaan vielä lainkaan oikeaa hampurilaispihviä.

Lihankorvikkeet syrjäyttävät keinolihan?

Keinolihan ohi markkinoille ovat jo rynnistäneet tuotteet, jotka ovat kasvipohjaisia, mutta hyvin lihan kaltaisia.

Lihattomat pihvit on kehitetty samaan tarpeeseen kuin keinoliha. Niistä puuttuvat kuitenkin kantasolutuotannon eettiset ja käytännön ongelmat.

Ovatko ne jo tehneet keinolihan turhaksi?

Kenties kuuluisin tuote on amerikkalainen Impossible Foodsin hampurilaispihvi. Se on täysin kasvipohjainen jauhelihapihvi, jonka salainen ainesosa on myoglobiinin kaltainen proteiini.

Myoglobiini tekee lihasta ja verestä punaista ja vähän raudan makuista.

Keksinnön ansiosta pihviä on vaikea erottaa oikeasta jauhelihapihvistä.

- Sen voi paistaa mediumiksi, ja sen rakenne ja maku ovat hyvin samankaltaisia kuin jauhelihan, Lauri Reuter kertoo omasta kokemuksestaan.

Pihviä myydään jo yli tuhannessa ravintolassa. Sitä tarjoillaan myös lentokonematkustajille Uuden-Seelannin ja Los Angelesin välillä.

Lihaa matkivat tuotteet kiinnostavat sijoittajia. Impossible Foodsin kilpailijan Beyond Meet -yhtiön rahoittaja on Bill Gates.

Tuotteita myydään jo kauppojen lihahyllyissä jauhelihan vieressä.

Tulevaisuuden sammot takovat ruokaa lähes tyhjästä

Lauri Reuter hykertelee. Tämä on hänen lempiaiheitaan: ruoan tuottaminen ilmasta sähkön avulla.

- Kasvithan tekevät ruokaa ilmasta. Ajattele vaikka papua. Se ottaa ilmasta hiilidioksidia ja sitoo typpeä, ja tekee auringon energian avulla proteiinia, Reuter selittää.

Mikrobit pystyvät tekemään saman asian. Ne ottavat hiilidioksidia ja typpeä ilmasta, ja käyttävät sähköä energialähteenä.

- Ero on siinä, että kasvit tarvitsevat hedelmällisen maaperän, ja ne ovat riippuvaisia vuodenajoista ja sääoloista. Kun kasvatetaan suljetussa tilassa mikrobeja, ei ole mitään väliä, missä ollaan.

Prosessista syntyy proteiinipitoista jauhetta. Suomalainen, VTT:ltä irtautunut Solar Foods pyrkii aloittamaan sen kaupallisen tuotannon 2020-luvun alussa.

Yrityksen tavoitteena on, että tuotteen ympäristövaikutukset olisivat 10 - 100 kertaa pienemmät kuin markkinoilla olevan lihatuotteen tai sitä korvaavan tuotteen.

Mikä onkaan aitoa ja luonnonmukaista?

Lopulta kun kaupallistaminen, maku, hinta ja ekologisuus ovat kohdallaan, jäljelle jää vain yksi kysymys. Kelpaavatko tieteistarinoilta kuulostavat tuotteet kuluttajille, joiden mielestä aitous ja luonnonmukaisuus ovat valttia?

Mutta mikä on luonnollista? Tehotuotantoko?

Lauri Reuter muistuttaa, ettei pelto ole sen luonnollisempi kuin bioreaktorikaan. Sekin on ihmisen kehittämä.

- Kun suunnilleen 10 000 vuotta sitten ruvettiin viljelemään maata ja kasveja, me loimme ihan uudenlaisen kasvien ryhmän: maatalouskasvit. Ei porkkanaa, kaalia, maissia tai vehnää luonnossa ollut.

Ehkä parinkymmenen vuoden päästä kyseisiä teknologioita pidetään täysin luonnollisina.

- Jos ajatellaan proteiinin tekemistä ilmasta, niin sehän on hyvin luonnollista. Se on se tapa, jolla mikrobit luonnollisesti elävät, Reuter korostaa.

Itse asiassa bioreaktorit eivät ole ruoantuotannossa uusi asia. Monille tuttu quorn-sieniproteiini on valmistettu bioreaktorissa. Myös olutpanimoissa jylläävät mikrobit.

Entä millainen on Lauri Reuterin oma ruokavalio?

- Syön ympäristösyistä pääasiassa kasvisruokaa, mutta joustavasti. Kotiin en lihaa osta, mutta jos joku minulle sitä lautaselle laittaa, kyllä minä syön sen pois, Reuter myöntää.
Tulevaisuuden ruoka on aiheena A-studiossa tiistaina 18.9. klo 21.00, TV1.

# data[].attributes.attachment_link.title
Maitoa ilman lehmää ja munia ilman kanaa - suomalaiset keksivät, miten maailman kasvavaa väestöä ruokitaan

# data[].attributes.attachment_link.description
Mitä me syömme sitten, jos lihansyönnistä tulee ympäristösyistä mahdotonta eivätkä pellotkaan riitä kasvavan väestön ruokkimiseen? Edessä on mullistus, joka vetää vertoja maatalouden keksimiselle. Ennen oli lehmä. Tulevaisuudessa on bioreaktori. Bioreaktorissa voidaan valmistaa maidon proteiinia mikrobien avulla. Suomessa siinä on onnistuttu tänä vuonna ensimmäistä kertaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Talousnobelisti Stiglitz Ylelle: Trump on erittäin suuri uhka maailmantaloudelle

# data[].attributes.attachment_link.description
Uhittelu ja kauppasodat hidastavat maailman kauppaa. Se on pienille, viennistä riippuvaisille maille kuten Suomelle suuri ongelma, ekonomisti Joseph Stiglitz sanoo.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
TOKYO, JAPAN - April 3, 2018 - Nippon Television Network Corporation (Nippon TV), the leading commercial broadcaster network and production powerhouse in Japan, is welcoming anchor Erica Aoi as its first android employee. Aoi is scheduled to make her grand appearance live on the daily show "PON!" this Thursday, April 5, 2018. The announcement was made today by Hiroyuki Fukuda, Operating Officer and President of the Programming Division, Nippon TV.

Erica (ERato Intelligent Conversational Android) Aoi (a combination of AI for artificial intelligence and Ø from "NIPPØN TV," the corporate logo of Nippon TV) was borne out of the first project between Osaka University, Kyoto University, and the Advanced Telecommunications Research Institute International's Japan Science and Technology Agency Strategic Basic Research Programs. Their goal was to develop an autonomous robot that can live symbiotically with humans.

With numerous experiments lined up, such as acquiring exquisite Japanese language skills, multilingual communication with people around the world, collecting and analyzing vast amounts of information within a short timeframe, and working nonstop for 24 hours, Aoi will aspire to achieve what only an android anchor can. She is already slated this spring to appear as an assistant in the "SENSORS" segment of "Chill TV," a program introducing digital trends, available on Nippon TV's broadcasting satellite channel and online, as well as deliver the news in English on various online media.

"We live in a time when media is changing drastically, and I am truly honored to be able to join Nippon TV, a company rich in history, "commented Aoi. "My hope is to become a valuable contributor to the company as quickly as possible, and I will put all the talents that I will be acquiring into full use to learn the work that my older colleagues are doing. I look forward to working with all of you and becoming an android anchor that can convey the many wonders of Japan to the world."

Hiroyuki Fukuda, Nippon TV Operating Officer and President of the Programming Division, welcomed the birth of the company's first android anchor by saying, "People are asking if artificial intelligence (AI) will take away the jobs of humans, especially now that it is 2018. We at Nippon TV, however, believe that when our employees' creative outputs synergize with technologies, innovations in content creation come to life. We are not aiming for alternatives to humans, but for enhancements in creativity that are the result of androids working together with people. Erica joins our company as an android anchor and is already equipped with voice recognition, speaking, and listening skills. She will immediately join her fellow anchors and learn from her seasoned colleagues how to properly vocalize, select the most appropriate words, and polish her conversational skills. She will gain the techniques to process live sports data and bring the relevant information into her conversations. Please look forward to seeing her in action!"

"I would be delighted if the world learns about the most cutting-edge android technology through Erica's activities," commented Professor Hiroshi Ishiguro of Osaka University, who has been co-developing androids with Nippon TV.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nippon TV Welcomes First Android Employee, Ms. Erica Aoi, for the Role of Anchor

# data[].attributes.attachment_link.description
TOKYO, JAPAN - April 3, 2018 - Nippon Television Network Corporation (Nippon TV), the leading commercial broadcaster network and production powerhouse in Japan, is welcoming anchor Erica Aoi as its first android employee. Aoi is scheduled to make her grand appearance live on the daily show "PON!" this Thursday, April 5, 2018.

# data[].attributes.attachment_link.title
Erica, The Most Life Like Humanoid Robot Is Really Beautiful Female Robot || Japanese Robotics

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maanantaina julkaistaan odotettu raportti ilmastonmuutoksen hillitsemisestä. Yle kysyi neljältä asiantuntijalta, onko vielä toivoa, että tehtävässä onnistutaan.

Vuonna 1953 psykologit James Olds ja Peter Milner tekivät kanadalaisessa yliopistossa rottakokeen, josta tuli pian hyvin tunnettu. He asensivat laatikkoon vivun, jota painamalla eläin voi lähettää aivoihinsa mielihyväkeskuksia stimuloivan sähkösokin. Sitten he panivat laatikkoon rotan.

Tulokset olivat hämmästyttäviä. Kun rotta oppi käyttämään vipua, se ei enää halunnut tehdä mitään muuta. Mielihyväsokki sai rotan unohtamaan ruuan, kivun ja tarpeen lisääntyä.

Useiden eläinten kohdalla koe piti lopettaa kesken, sillä ne olisivat kuolleet nälkään kiihottaessaan aivojaan.

Ihmiskunta on nyt samankaltaisen rottakokeen kohteena. Tosin tässä panoksena ei ole yhden rotan henki vaan planeetan tulevaisuus.

Fossiiliset polttoaineet ovat tehneet ihmisistä ennennäkemättömän monilukuisia ja hyvinvoivia. Samaan aikaan niiden polttaminen kuitenkin lämmittää maapalloa, nostaa merien pintaa, tuhoaa ekosysteemejä ja, lopulta, uhkaa koko sivilisaatiotamme.

Onko enää mitään mahdollisuutta, että osaisimme lopettaa mielihyvävivun vääntämisen ajoissa? Tässä jutussa neljä asiantuntijaa kertoo, että toivoa on edelleen - mutta onnistuminen tulee vaatimaan radikaaleja yhteiskunnallisia uudistuksia.

Sata vuotta puhetta

Ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi vaaditut toimet näyttävät vuosi vuodelta kiireellisemmiltä. Maanantaina kansainvälinen ilmastopaneeli IPCC julkaisee odotetun raportin. Sen odotetaan vaativan päätöksentekijöiltä nopeita toimia lämpenemisen pitämiseksi 1,5 asteessa verrattuna vuoden 1850 tasoon. Raportin julkisuuteen vuotaneen luonnoksen (siirryt toiseen palveluun) mukaan tämä taso saavutetaan jo vuonna 2040.

Ilmastonmuutos ei ole uusi ajatus. Pitkään on tiedetty, että teollisuuden ilmakehään päästämä hiilidioksidi voi lämmittää maapalloa. Ensimmäisenä tämän todisti ruotsalainen tiedemies ja nobelisti Svante Arrhenius.

Arrheniuksen laskelmissa tosin ei tuntunut olevan mitään hälyttävää. Hänen mukaansa kestäisi 3 000 vuotta ennen kuin ihmisen toiminta nostaisi hiilidioksiditasoa 50 prosentilla, ja sittenkin seurauksena olisi, että tulevat sukupolvet saisivat nauttia "miellyttävästä ilmastosta" ja "paremmista sadoista" (siirryt toiseen palveluun) .

1950-luvun lopulla amerikkalainen Charles Keeling alkoi systemaattisesti seurata ilmakehän hiilidioksidimäärää. Mittaukset näyttivät Arrheniuksen ja tämän aikalaisten olleen väärässä: hiilidioksidin määrä ilmakehässä kasvoi selvästi ajateltua nopeammin, maapallo lämpenisi paljon nopeammin, ja lämpenemisen seuraukset voisivat olla tuhoisia.

Huoli tosin pysyi pitkään tiedeyhteisön sisällä.

-Vaikka tieteen piirissä ilmastonmuutoksesta puhuttiin, niin kansainväliseen politiikkaan se tuli aika myöhään, sanoo tutkimusprofessori Jari Liski Ilmatieteen laitokselta.

Sittemmin on nähty sarja kansainvälisiä ilmastokokouksia, joissa maailman kasvihuonepäästöjä ei ole onnistuttu hillitsemään. Päinvastoin päästömäärä on noussut vuosi vuodelta.

Uusi jälleenrakennus

Aikaa ei ole paljon. IPCC toteaa raporttiluonnoksessaan (siirryt toiseen palveluun) , että tarvitaan pikaisia toimia, jos lämpeneminen halutaan pitää 1,5 asteessa esiteollisesta ajasta.

Jo puoli astetta enemmän merkitsisi sitä, että siirrytään vaarallisesta erittäin vaaralliseen ilmastonmuutokseen: vaikutukset kasautuvat tavalla, jonka seurauksia on äärimmäisen vaikea ennakoida.

- 2020-luku on ratkaiseva siinä, että miten yhteiskuntia pitää ohjata. Tämä on se kohtalon vuosikymmen, sanoo historiantutkija Tero Toivanen.

Heitä juttuun haastateltiin

Marita Laukkanen. Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n johtava tutkija, Suomen ilmastopaneelin jäsen. Tutkinut energiajärjelmiä ja ilmastopolitiikkaa.

Jari Liski. Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori. Erikoistunut ilmastonmuutokseen ja erityisesti metsien rooliin hiilikierrossa.

Nani Pajunen. Johtava asiantuntija Sitrassa, aihepiirinä kiertotalous. Aiemmin työskennellyt esimerkiksi asiantuntijana prosessiteollisuudessa ja yliopistotutkijana.

Tero Toivanen. Talouden ja ympäristön välisiin muutoksiin keskittynyt historiantutkija. Töissä monitieteisessä BIOS-tutkimusyksikössä, joka tutkii ympäristötekijöiden, esimerkiksi ilmastonmuutoksen, vaikutuksia yhteiskuntaan.

Kymmenisen vuotta on hyvin lyhyt aika: suunnilleen saman verran on kulunut ensimmäisen iPhonen julkaisemisesta, edellisen talouskriisin alusta tai Barack Obaman valitsemisesta Yhdysvaltain presidentiksi. Ja vaadittu muutos on iso.

- On tärkeää tiedostaa, että tässä ei ole kyse elintapojen, tavaroiden käytön ja kierrätyksen hienosäädöstä, sanoo tutkimusprofessori Liski.

- Hyvinvoinnistamme iso osa perustuu fossiilisiin polttoaineisiin, ja se tekee tästä vaikean rastin.

Muutos ei tule tapahtumaan ilman julkisen vallan apua, sanovat haastatellut asiantuntijat. Pitää tukea hyviä hankkeita, kiristää päästökaupparuuvia ja käyttää olemassaolevia keinoja, kuten hiiliveroja tai tiettyjä yritystukia, kestävän kehityksen edistämiseen.

- Mekanismit ovat olemassa, mutta haaste on, etteivät ne ole sellaisenaan riittävät. Mutta nyt on aika ryhtyä kiristämään sitä ruuvia, sanoo VATT:n johtava tutkija Marita Laukkanen.

Ylipäätään tulee irrottautua kylmän sodan jälkeen syntyneestä totunnaisajatuksesta, ettei valtio saa sotkea näppejään talouden toimintaan, sanoo historiantutkija Toivanen.

- Nyt pitää kaivaa taloudellisen ja yhteiskunnallisen ajattelun työpakista sellaisia keinoja, joilla valtio voi investoida, ohjata ja rajoittaa nopean yhteiskunnallisen muutoksen aikaansaamiseksi.

Jotkut ilmastotieteilijät ja -aktivistit ovat jopa sanoneet, että yhteiskuntien pitää siirtyä (siirryt toiseen palveluun) sotatalouteen (siirryt toiseen palveluun) ilmastonmuutoksesta selvitäkseen. Toivanen ottaa kuitenkin toisenlaisen metaforan: toisen maailmansodan jälkeisen jälleenrakentamisen ajan Suomessa.

Siinä missä sotatalous oli vastaus äkilliseen, mutta ohimenevään kriisin, muutti jälleenrakennus Suomea pysyvästi. Valtion ohjauksella Suomen talous uudistettiin ja teollistettiin, jotta sotakorvaukset pystyttiin maksamaan ja evakot asuttamaan. Samalla muuttui suomalainen elämäntapa ja luotiin hyvinvointivaltion pohja.

- Pointti on, että jos yhteiskunnissa ymmärretään muutoksen syvyys, se on mahdollista toteuttaa demokraattisen yhteiskunnan puitteissa, Toivanen sanoo.

Haitat näkyvät kaukana, torjunnan kustannukset nyt

Miksi kasvihuonepäästöille ei sitten ole pystytty tekemään riittävästi?

Ilmatieteen laitoksen Liskin mukaan tärkeä syy on päätöksentekojärjestelmässä: siinä missä ilmastonmuutos vaatii pitkäjänteistä työtä, neuvotteluissa painavat ilmaston lisäksi lyhytjänteiset taloudelliset ja muut tavoitteet.

- Lisäksi toistaiseksi ilmastonmuutoksen kielteiset vaikutukset näkyvät voimakkaimmin köyhissä valtioissa, joilla on globaalissa päätöksenteossa vähemmän painoarvoa kuin rikkailla mailla.

Laukkanen lisää, että ilmastonmuutos on paitsi alueellisesti, myös ajallisesti etäinen ongelma: haitat näkyvät kaukana tulevaisuudessa, mutta ilmastotoimien kustannukset maksetaan tässä ja nyt.

Kyse on myös jostain paljon suuremmasta kuin neuvottelutekniikasta: ilmastonmuutoksen hillitseminen vaatii niin suuria yksilötason myönnytyksiä, että niitä on vaikea tehdä ennen kuin on aivan pakko. Koko elämäntapamme perustuu fossiilisten polttoaineiden käytölle.

Tero Toivanen puhuu fossiilitaloudesta: ihmiskunnalla on ollut parisataa vuotta käytettävissään niin helposti saatavilla oleva, edullinen ja joustava energianlähde, että se on tehnyt energiasta näkymätöntä.

Istuessani lämpimässä asunnossani talvipakkasella en ajattele kivihiiltä, joka sen lämmittämiseksi palaa Helsingin Hanasaaressa. Enkä autoillessani pohdi, miten tankissa häviävät ilmaan miljardeja vuosia sitten kuolleiden eliöiden jäänteet. Energian eteen ei juuri tarvitse tehdä töitä: se tulee bensapumpusta, töpselistä tai lämpöpatterista.

Toivasen mukaan energia ei ole näkymätöntä ainoastaan kuluttajille, vaan myös ajattelijoille ja päätöksentekijöille:

- Kokonaiset tieteenalat, esimerkiksi taloustiede, ovat muotoutuneet tämän fossiilitalouden aikana. Nyt siirrytään valintatilaan, jossa yhteiskunnallista ajattelua ei enää voi rakentaa sille perustalle.

Muutoksen merkit ovat ilmassa

Onko sitten syytä uskoa, että kohtalon vuosikymmenellä tapahtuu jotain, mitä aiemmin ei ole tapahtunut?

Kaikki haastatellut asiantuntijat uskovat, että merkkejä on ilmassa: yritykset ovat entistä kiinnostuneempia ilmastonmuutoksesta, poliitikot ainakin puhuvat siitä ja mediassa ilmastonmuutos on muuttunut tiedeosaston erikoisuudesta kaiken läpäiseväksi teemaksi - ainakin näin ennätyksellisen kuuman kesän jälkeen.

- Äärimmäisten sääilmiöiden lisäksi myös vuoden 2015 pakolaiskriisi on konkretisoinut ilmastonmuutoskeskustelua Euroopassa, sanoo Ilmatieteen laitoksen Liski.

- Vaikkei se olisi kuin osaksi ilmastonmuutoksen aiheuttamaa, tuo se muutoksen seuraukset entistä lähemmäs.

Sitrassa kiertotalousratkaisuja edistävä Nani Pajunen puolestaan on huomannut, että yritysmaailmassa yhä useampi toimija kiinnostuu siitä, miten omasta liiketoiminnasta voi tehdä kestävämpää. Ja uusia yrityksiä syntyy sinne, missä resurssien entistä tehokkaammalla käytöllä voi tehdä bisnestä.

- Näen koko ajan mahdollisuuksia: paljon on tehty, paljon tehdään mutta paljon pitää vielä tehdä, hän sanoo.

VATT:n johtava tutkija Laukkanen sanoo vielä, että tieto ilmastonmuutoksen yhteiskunnallisista ja taloudellisista seurauksista lisääntyy edelleen: tiedetään, mitä hillintätoimet maksavat ja, toisaalta, mitä maksaa, ellei niitä tehdä.

- Nyt jo ymmärretään, ettei kyse ole siitä, että jotakuta vain harmittaa, kun ilmasto vähän lämpenee. Tiedämme, että se vaikuttaa myös esimerkiksi talouteen: lämpeneminen heikentää työn tuottavuutta, voi alentaa kognitiivista suoriutumista ja heikentää talouskasvua.

Laukkanen näkee toivoa myös kansainvälisen yhteistyön tasolla: jo nyt 45 prosenttia maailman päästöistä on jonkinlaisen päästökaupan piirissä. Seuraavaksi mukaan on tulossa Kiina, maailman suurin hiilidioksidipäästöjen tuottaja (siirryt toiseen palveluun) .

Mutta muutos toki vaatii, että ymmärrys on ensin olemassa, ja käsitys siitä, että jotain kannattaa tehdä.

- Usein sanotaan, ettei Suomi voi pienenä maana tätä ratkaista. Mutta ilmastopolitiikassa on niin, että Suomen kaltaisten hyvinvoivien maiden pitää näyttää johtajuutta, sillä muuten voidaan sanoa hellurei globaalille ilmastopolitiikalle, Toivanen sanoo.

Lue myös:

Ilmastopolitiikkaa häiritsee suuri konna - Asiantuntijat löytävät sankareita Aasiasta ja Afrikasta
Mitä ajatuksia artikkeli herätti? Millaisia valintoja sinä olet tehnyt ilmaston hyväksi? Osallistu keskusteluun artikkelin alla.
Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Uusi jälleenrakennus vai sotatalous? Ilmastonmuutos tulee, ja sen hillitseminen vaatii radikaalia muutosta, sanovat asiantuntijat

# data[].attributes.attachment_link.description
Maanantaina julkaistaan odotettu raportti ilmastonmuutoksen hillitsemisestä. Yle kysyi neljältä asiantuntijalta, onko vielä toivoa, että tehtävässä onnistutaan. Vuonna 1953 psykologit James Olds ja Peter Milner tekivät kanadalaisessa yliopistossa rottakokeen, josta tuli pian hyvin tunnettu. He asensivat laatikkoon vivun, jota painamalla eläin voi lähettää aivoihinsa mielihyväkeskuksia stimuloivan sähkösokin. Sitten he panivat laatikkoon rotan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Rajan nostaminen olisi vaikeaa, koska kaikki 'pöhinä' absoluuttisen köyhyyden vähenemisestä häviäisi."

Y-Säätiön köyhyystutkija, vihreiden varapuheenjohtaja Maria Ohisalo sanoo, että korkeampi raja tuntuu "kaupunkilaisjärjellä ajateltuna" hyvältä.

"Olen samaa mieltä, että reunalla roikkuminen ja jatkuva pelko toimeentulosta ei vielä ole kunnon saavutus, kun tiedetään esimerkiksi niukkuuden ja siitä johtuvan stressin aiheuttamista kognitiivisista muutoksista", Ohisalo sanoo.

Hän kuitenkin epäilee, että rajan nostaminen olisi poliittisesti vaikeaa: sitä vastustanevat monet, koska pienituloisten määrä kasvaisi ja kaikki "pöhinä" siitä, kuinka absoluuttinen köyhyys on vähentynyt häviäisi.

Debatti maailman köyhien määrästä ja köyhyyden määritelmästä on tärkeää siksikin, että se ohjaa suoraan kehityspolitiikkaa ja rahavirtoja: tällä hetkellä YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisesti pyritään eliminoimaan äärimmäinen (alle 1,90 dollarin) köyhyys vuoteen 2030 mennessä.

Samoihin aikoihin, kun Edward ja Sumner julkaisivat oman artikkelinsa, kirjoitti Princetonin yliopiston taloustieteen emeritusprofessori Angus Deaton The New York Timesiin pitkän analyysin, jossa hän perää eri köyhyysrajaa rikkaisiin maihin kuin köyhiin.

"Suomen ja maailman köyhien vertaileminen ei ole kovinkaan mielekästä."

"Maailman mittakaavassa esimerkiksi meidän pienituloisimmat ovat hyvinvoivia, mutta tässä yhteiskunnassa elääkseen sillä vertailulla ei ole väliä, vaan sillä, mihin ne pienet tulot tässä yhteiskunnassa riittävät", hän sanoo.

YK:n kehitysohjelma UNDP on pitkään tiedostanut, että pelkkä tulotaso tai kulutus eivät kuvaa ihmisen köyhyyttä tai rikkautta kovinkaan hyvin. Se on esitellyt lukuisia monisyisempiä mittareita kuten ja inhimillisen kehityksen indeksin multidimensionaalisen köyhyyden indeksin . Niissä tarkastellaan tulojen lisäksi esimerkiksi terveyttä, koulutusta ja elintasoa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Äärimmäinen köyhyys vähenee, mutta köyhyys ei | Fingo

# data[].attributes.attachment_link.description
"Rajan nostaminen olisi vaikeaa, koska kaikki 'pöhinä' absoluuttisen köyhyyden vähenemisestä häviäisi." Y-Säätiön köyhyystutkija, vihreiden varapuheenjohtaja Maria Ohisalo sanoo, että korkeampi raja tuntuu "kaupunkilaisjärjellä ajateltuna" hyvältä. "Olen samaa mieltä, että reunalla roikkuminen ja jatkuva pelko toimeentulosta ei vielä ole kunnon saavutus, kun tiedetään esimerkiksi niukkuuden ja siitä johtuvan stressin aiheuttamista kognitiivisista muutoksista", Ohisalo sanoo.