# data[].attributes.attachment_link.title
Dell-chef: It-branchen har brug for diversitet og inklusion - POV

# data[].attributes.attachment_link.description
POV BUSINESS // INTERVIEW // LEDELSE - Dells Senior Vice President og øverste chef for 27 lande i Øst- og Centraleuropa, Anja Monrad, arbejder bevidst med it-muligheder for at fremme de bedst mulige medarbejderteams. Som formand for styregruppen for kvindelige ledere i it har hun gjort en stor indsats for at få flere kvinder i denne...

# data[].attributes.attachment_link.description
Kunstig intelligens er nok fremtidsteknologien med størst potentiale for at skabe ændringer i vores liv. Men hvad er kunstig intelligens egentlig?

# data[].attributes.body
Hvordan udvikler man et efteruddannelsestilbud, der involverer brugerne af slutproduktet i udviklingen af det?

HVora

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Interessen for at udnytte CrowdTangle til bedre journalistik er stor og derfor gennemfører vi her i foråret et ekstra kursus den 10. april: (der er dog en ledig plads den 5. februar)
Når anføreren fra Danmarks modstanderhold håner vores målmand på Instagram eller lokalformanden i regeringspartiets bagland får masser af likes på kritik af regeringen, vil du gerne vide det først.

Måske er du heldig og falder tilfældigt over nyheden i dit eget nyhedsfeed eller også er du professionel og har spændt CrowdTangle ud som et fiskegarn under, over og på begge sider af dit stofområde.

CrowdTangle er et kraftfuldt, gratis multitool, som håndteret rigtigt kan løfte alle journalisters arbejde og alle mediers redaktionelle flows og strategier.

Det kan både bruges til at finde solohistorier, baggrundshistorier, unikt billedmateriale, tendenser og data til analyser. CrowdTangle kan både hente informationer fra alle de år Facebook, Instagram, Twitter og Reddit har eksisteret. Og så kan det i real time vise, hvilke historier der trender og enten er virale eller på vej til det.

CrowdTangle er særlig velegnet til at forberede større begivenheder. Vi har derfor lagt kurset tidligt i 2019, så vi kan nå det før det kommende folketingsvalg - hvis vi er heldige.

Ligesom på Medietrends tidligere kurser om CrowdTangle får vi inspiration fra et udenlandsk mediehus, der har arbejdet systematisk med CrowdTangle igennem længere tid.

Hvem der kommer med via en Facebook Live forbindelse vil blive annonceret i løbet af foråret.

Som deltager på dette kursus får du efterfølgende eksklusiv adgang til videooptagelser med de gæster, der tidligere har optrådt på kurset. Det er:

SVTs digitale redaktør Malin Dahlberg der fortæller, hvordan SVT Opinion under den svenske valgkamp udnyttede CrowdTangle til blandt andet at levere daglige beretninger om vælgernes reaktioner på den politiske debat.

Craig Silverman, media editor på Buzzfeed,har de seneste to år brugt CrowdTangle systematisk til blandt andet at afsløre en lang række af de største fake news afsløringer i amerikansk politik.

Dan Edström, udviklingsredaktør for sociale medier på Expressen,fortæller, hvordan Expressen systematisk udnytter CrowdTangle til alt fra politiske valg, til OL og kongehus. I gennemsnit finder Expressen 10-15 historier om dagen via CrowdTangle.

Udbytte

På dette 1-dages kursus lærer du:

At finde nyheder og historier ved hjælp af CrowdTangle.

At forberede din dækning af livebegivenheder - alt fra folketingsvalg til sports- og kulturbegivenheder.

At researche og analysere historisk i opslag fra alle de år Facebook, Instagram, Twitter og Reddit har eksisteret.

At benchmarke dit eget medie med andres.

At opsætte alarmer, der notificerer dig, når der sker noget på dit stofområde.

At skabe data til solide metatrends, der kan bruges til redaktionel strategi og analyse eller spændende journalistik.

Du vil desuden stifte bekendtskab med inspirerende cases fra ind- og udland, hvor medier kreativt udnytter CrowdTangle til at styrke deres journalistik, workflow og strategi.

Vigtigt

CrowdTangle blev etableret som startup i 2011, men blev i 2016 overtaget af Facebook, der siden har stillet værktøjet gratis til rådighed for medier verden over. I perioder er der dog lange ventetider på at få udstedt licens til CrowdTangle, men Facebook har garanteret at deltagere på dette kursus får licens til CrowdTangle, som kan bruges af hele mediet - altså ikke kun deltagerne på dette kursus.

OBS: Hvis ikke dit medie allerede har licens til CrowdTangle er det en god ide at tilmelde sig i god tid, så vi er sikre på at CrowdTangle er klar til dig på kursusdagen. Vær opmærksom på, at der findes en Chromeudvidelse, som du selv kan installere, men til kurset skal du bruge en rigtig licens.

Hvem er du?

CrowdTangle er et nyttigt værktøj for alle journalister og medieledere. Kurset henvender sig til dig, der aldrig har prøvet CrowdTangle før eller som har snuset lidt til det og nu vil have systematikken på plads.

Sådan foregår kurset

Kursusdagen er et mix af oplæg, workshop og inspiration fra vores eksterne ekspert.

Underviser på kurset er Jan Birkemose, der er chefredaktør på Medietrends.dk og ekspert i digital udvikling af journalistik og medier. Jan Birkemose har som tidligere chefredaktør for A4 stået i spidsen for en strøm af analytisk journalistik baseret på tal og data. På Medietrends anvender Jan dagligt CrowdTangle og skriver ofte tendensanalyser på baggrund af værktøjet.

Du skal selv medbringe en bærbar computer.

Pris

Kurset koster 3.200 kroner + moms.

Hvis din arbejdsplads er medlem af Pressens Uddannelsesfond, får du 900 kroner i støtte. Men det kræver, at du tilmelder dig via Mediernes Efteruddannelse på dette link.

Hvis din arbejdsplads ikke er medlem af PU, kan du tilmelde dig direkte ved at maile til Medietrends
Prisen omfatter
Prisen inkluderer forplejning.

Hvor og hvornår?

Kurset varer en dag og holdes i Soho i Kødbyen i København den 10. april 2019

I tilfælde af afbud

Du kan selvfølgelig komme i en situation, hvor du må melde afbud.
Læs mere om regler for framelding

# data[].attributes.attachment_link.description
Interessen for at udnytte CrowdTangle til bedre journalistik er stor og derfor gennemfører vi her i foråret et ekstra kursus den 10. april: (der er dog en ledig plads den 5. februar) Når anføreren fra Danmarks modstanderhold håner vores målmand på Instagram eller lokalformanden i regeringspartiets bagland får masser af likes på kritik af regeringen, vil du gerne vide det først.

# data[].attributes.body
Fra The Weather Channel

# data[].attributes.attachment_link.description
Storm surge will be a huge factor for Hurricane Florence.  Check out what that looks like with Dr. Erika Navarro:

# data[].attributes.body
Fra 2019 og fremefter vil blockchains være som et enzym, der forandrer medieverdenen. Blockchain økosystemet er fortsat i en modningsproces, men allerede nu kan man ifølge Future Today konstatere nok udvikling og konsolidering til, at der er masser af muligheder for medier og journalister.

Det kan være som teknologien bag billige betalingsløsninger, der kan sikre journalister og fotografer betaling for deres arbejde eller medier som kan mikrosælge deres indhold uden at den lave pris per artikel bliver ædt op af gebyrer til bankerne.

Blockchains har også store potentialer for research i real time, hvor teknologien kan decentralisere indsamling af viden og fakta.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Mixed Reality kombinerer det fysiske og det digitale rige. Mixed Reality sammenfatter diverse teknologier, augmented reality, virtual reality, hologrammer og 360 graders video. Det er ikke nyt, men teknologien udvikles voldsomt i øjeblikket og kombineret med at omkostningerne hele tiden falder, er det et område, som Future Today Institute vurderer, at medier vil prioritere højt.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
New Video and Audio Story Formats. Nye teknologier som augmented reality, mixed reality og virtual reality skaber helt nye muligheder for storytelling. I takt med at både medier og mediebrugere bliver fortrolige med de nye mulighed vil helt nye formidlingsformater udvikle sig. Fuldstændig som tv anno 2018 er meget forskellig fra tv anno 1950 selvom teknologien fundamentalt set er den samme.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Streaming Social Video. Facebook, Twitter , Snapchat og Instagram giver mulighed for at alle kan broadcaste til hele verden. Og Snapchat og Facebook giver endda mulighed for at medier og andre kan embedde de streamede videoer. Teknologien giver os mulighed for at være med live på første parket til store begivenheder – men det rejser også en voldsom etisk diskussion, som især udfordre medierne, der ikke er klar til at håndtere livesignaler sendt fra tredjeparter, der ikke kender til de enkelte medies etik – og iøvrigt heller ikke ved, at livetransmissionen videresendes af x antal medier.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Synthetic Data Sets. Ja, det er syntetiske data, som skal forstås som data, der er helt identiske med data om rigtige menneskers adfærd, men da de er syntetiske så krænker de ikke nogens privatliv. Syntetiske data kan blive relevante i uendelig mange sammenhæng og i takt med at regler om personbeskyttelse strammer til samtidig med at behovet for at udvikle nye algoritmer øges, bliver der behov for syntetiske data. Algoritmer kodes jo på baggrund af brugeradfærd og helst mange brugere.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Audio Search Engines. Stemmestyret søgninger bliver en af de meget store trends i de kommende år. Mens tekster i årevis har været relative lette at søge frem ved hjælp af søgeord, er lyd anderledes kompliceret. Kunstig intelligens kan dog transkribere det meste lyd og på den måde give søgeresultater som om det var tekst. Istedet for at klikke på et resultat og få en artikel frem, får man så en lydstump. Det helt store fremskridt sker dog nu, hvor kunstig intelligens ikke leder efter ord i lyden, men efter mening. Det giver nogle meget mere kvalificerede søgeresultater og vil være et afgørende parameter for brugen af stemmeaktiverede enheder til journalistik.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Real-time Fact Checking. Tidligere blev udsagn og oplysninger først faktatjekket efter de var live transmitterede. Men i de senere år har journalister og computere været i stand til at faktatjekke for eksempel politiske taler med meget lille forsinkelse. I fremtiden kommer kunstig intelligens til at speede processen endnu hurtigere op og det vil endda blive så sofistikeret, at computerne selv kan vurdere om oplysninger er taget ud af en sammenhæng, er overdrevne eller nedtonede.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Computational Journalism er CAR (computer assisted reporting) version 2. Hvor CAR-journalistikken byggede på analyse og databehandling af reelle data, går computational journalism skridtet videre og skaber sammenhæng mellem de ikke-forbundne data. Med andre ord, kan teknikken der drives af kunstig intelligens og maskinlæring udfylde hullerne i researchen på samme måde som en kreativ og analyserende menneskelig hjerne ville kunne.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
I-team for Algorithms and Data er betegnelsen for et nyt speciale eller et team, som har til formål at udforske algoritmer. Algoritmer er blevet så magtfulde og har så stor indflydelse på beslutninger og holdninger, at det er en magtbase, der fortjener samme kritiske behandling som andre magtbaser
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
Journalism as a Service – JaaS. Begrebet har allerede fået en forkortelse, som du kan se. Det dækker over en tankegang om at journalistik har en langt større værdi end, der udvindes ved at sælge den på traditionel vis. Hvad nu hvis man udvikler adgang til journalistikken, til arkiverne, til viden og analyse – at man omformer alt den opsparede intelligens, der er i et mediehus, til en service, som så sælges som licens? Mandag Morgen, Altinget og den sags skyld Medietrends er delvise eksempler på tankegangen.
https://www.medietrends.dk/2018/09/17/108-tendenser-rammer-medierne-nu/

# data[].attributes.body
2019 Trend Report

For Journalism,

Media & Technology

# data[].attributes.body
Mediawatch: Tre områder med størst AI-potentiale for medieselskaber

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Doug Clark, global direktør for IBM's afdeling for cloud-teknologi og AI. Foto: PR/IBM

Log ind for at læse artikler

Velkommen til MediaWatch. En del af vores indhold er eksklusivt og forbeholdt vores brugere.

Prøv os i 14 dage

Få fuld adgang til vores kvalitetsjournalistik med et prøveabonnement.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ekspert udpeger tre områder med størst AI-potentiale for medieselskaber

# data[].attributes.attachment_link.description
Direktør for IBM's enhed for kunstig intelligens mener, at medieselskaber bl.a. kan bruge teknologien til at give streamingseere en bedre brugeroplevelse. Han gæstede i sidste uge Danmark til Copenhagen Future TV Conference. Author: THOMAS NYGAARD MADSEN, Category: News

# data[].attributes.body
Mediawatch:

Fra robotjournalistik til tv-assistenter: AI stempler ind i mediebranchen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De personlige robotassistenter vinder frem i mediebranchen, men lidt mere i det skjulte end i George Lucas' "Stjernekrigen" Foto: Ritzau Scanpix/AP/

Det plejer at være aviser og digitale medier, som landets største dagbladskoncern JP/Politikens Hus interesserer sig for at købe. Det skete eksempelvis, da koncernen sidste år købte knap halvdelen af erhvervsavisen Børsen for 400 mio. kr.

Derfor var det både overraskende og så alligevel ikke, da koncernen for nylig udskrev en check på 12 mio. kr. for at købe sig ind i den danske tech-startup Lasso. Selskabet har udviklet robotteknologi til at læse og bearbejde branchespecifikke erhvervsdata, men er samtidig knopskudt med det robotjournalistiske produkt, Lasso News, der autogenerer nyhedsnoter ud fra bl.a. registreringer i det centrale virksomhedsregister, CVR. Faktisk skriver Lassos robotter omkring 1300 små nyhedsartikler i døgnet.

Lasso News har allerede flere medier på kundelisten og er et af de seneste eksempler på, at robotjournalistik vinder frem mediebranchen. I landets største regionale mediehus, Jysk Fynske Medier, står man også over for at tage teknologien i brug og er i gang med at gøre værktøjet klar.

"Vi har for et par måneder siden sat gang i et robotprojekt, og jeg forventer, at vi ser de første robotgenererede artikler i vores produkter i løbet af få måneder. Vi har i første omgang kig på forskellige typer af erhvervsjournalistik, og derefter har vi planer om, at kigge på både sport og boligsalg, som også er to oplagte muligheder på dette område," forklarer adm. direktør for Jysk Fynske Medier, Jesper Rosener.

Satsningen er en del af virksomhedens vækststrategi for at finde forretningsvejen frem i et presset mediemarked, og direktøren forventer, at teknologien vil vinde indpas på koncernens mange lokalredaktioner som på Århus Stiftstidende og Jydskevestkysten for at dække "hyperlokalt".

"AI (kunstig intelligens, red.) vil givet komme til at spille en stor rolle i mange dele af vores forretning i de kommende år. For at blive ved robotjournalistikken, så giver den os nogle muligheder for at styrke den lokale dækning. Den enkelte artikel har en meget lav produktionsomkostning, og derfor kan vi gå efter at ramme meget snævre målgrupper. Der er ikke nødvendigvis mange læsere til en regnskabshistorie på et lille tømrerfirma eller på en bolighandel i landsbyen eller på et kampreferat fra en serie 6-kamp. Men for de interesserede har historien jo høj værdi, og det er på det felt, vi i første omgang vil afsøge robotjournalistikken," lyder det fra Jesper Rosener.

Netflix-teknikker

I landets største mediekoncern Egmont, der bl.a. står bag Nordisk Film og ejer Norges største kommercielle tv-station TV 2 og driver udgivelser som Euroman og Alt for damerne samt e-commerce, har fokus på teknologiudnyttelse og AI siden nytår fået et fast centralt anker i koncernen. Her blev Frederik Fabritius ansat som chef for Advanced Analytics i koncernen, der omsætter for 12 mia. kr. om året, for at drive udviklingen og integrationen af mere datadrevne processer i Egmont.

"Du kan sige, at vi lægger øret til og lytter til kundernes feedback ved at bruge machine learning-baserede algoritmer på den data, vi opsamler undervejs. Populært sagt i Egmont er data reelt set feedback, vi ikke har "hørt" endnu," forklarer Frederik Fabitius, der er uddannet civilingeniør i matematisk modellering og computer science fra DTU.

Han uddyber, at Egmont især arbejder med machine learning under AI-paraplyen og på konkrete områder inden for både produktudvikling og salg. Det gælder bl.a. prioritering af salg- og marketingindsatser inden for lead-scoring og frafald af abonnenter, såkaldt churn, automatisering af bogføringsprocesser - og anbefaling og udvælgelse af relevant indhold til kunder, på engelsk content recommendation.

"Et eksempel er vores streamingservice TV 2 Sumo i Norge, hvor vi benytter nogle af de samme teknikker som Netflix til at anbefale og udvælge relevant indhold til brugeren," siger Frederik Fabritius.

Fynsk satsning på AI-skriveværktøj

På Fyn har iværksættervirksomheden Ordbogen A/S for længst omfavnet AI og teknologiudvikling, der kan automatisere manuelle processer - som for eksempel at slå et ord op i en ordbog.

Selskabet, der tæller omkring 60 ansatte, heraf omkring halvdelen programmører, har på få år opbygget en millionforretning på ordbogsportalen Ordbogen.com, der internationalt har navnet Lemma.com, samt undervisningsportalen Grammatip.com. Den næste store satsning er det intelligente skrive- og oversættelsesværktøj Write Assistant, som trækker på AI-teknologi, og som selskabets topchef ser et milliardpotentiale i.

"Vores vision er at blive verdens sprogressource, og det tror vi, Writeassistant og sprogteknologien kan hjælpe os med," siger Peter Ravsbech, adm. direktør for Ordbogen A/S, der i sidste måned præsenterede et regnskab med 12 mio. kr. på bundlinjen på linje med 2016.
Hvis der sidder en oversætter og bliver bekymret af at læse om det her, hvad er så dit budskab?
"Ro på - det her er et flowtool, og det her vil kun være noget, der gavner deres flow, og som i virkeligheden vil kunne hjælpe dem med at lave hurtigere oversættelser og forbedre deres forretning."

Skal frigøre ressourcer

Spørger man i Jysk Fynske Medier, ligger det heller ikke i kortene, at robotjournalistikken skal erstatte journalister, siger adm. direktør Jesper Rosener.

"Det er ikke målet med vores robotprojekt. Vi stræber efter, at robotjournalistikken kan frigøre nogle redaktionelle ressourcer, fordi den skaffer os en bund i den lokale dækning. Vi har fokus på at løfte kvaliteten og effekten af vores lokale journalistik, og lykkes det os at frigøre ressourcer på redaktionen, så skal den i første omgang bruges til at hæve kvaliteten."

Et af de medieselskaber, der har flere års erfaring med robotjournalistik, er nyhedsbureauet Ritzau Finans, der siden 2015 har gjort brug af robotteknologi for at sende regnskabsnoter af sted hurtigt. Bureauets nyhedschef forklarede tidligere på året, at de frigivne ressourcer nærmere bruges til at få journalisterne til at gå mere i dybden end at overflødiggøre de menneskelige hænder.

"Vi kan med det samme gå videre til side tre og fire i regnskabet og lede efter gode historier der. Det kan for eksempel være, at der i regnskabet nævnes, at virksomheden er indblandet i retssager i udlandet, eller at der er foretaget opsigtsvækkende investeringer. Historier, der kan have stor betydning for investorerne," udtalte nyhedschef Søren Funch tidligere på året.

# data[].attributes.attachment_link.title
Fra robotjournalistik til tv-assistenter: AI stempler ind i mediebranchen

# data[].attributes.attachment_link.description
Det plejer at være aviser og digitale medier, som landets største dagbladskoncern JP/Politikens Hus interesserer sig for at købe. Det skete eksempelvis, da koncernen sidste år købte knap halvdelen af erhvervsavisen Børsen for 400 mio. kr. Derfor var det både overraskende og så alligevel ikke, da koncernen for nylig udskrev en check på 12 mio.

# data[].attributes.body
Jarod Dicker:

The Media Resurrection: Blockchain, Journalism and Value on the Web

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
For the better part of two decades, we've been told that media is dying, thanks in large part to the internet and new applications and platforms.

But as I've said many times in the past, it's not the journalistic components of media that is dying; it's the business of journalism and the strategies tied to the revenue and growth support of much of media that are dying. Fear around this change is happening mainly because we don't yet know what happens after something like the business of journalism dies, so we resort to taking that fear, concern and urgency and repairing something that we already know, something that is familiar and safe, as unsatisfactory as it may currently be.

In order to force something new, to force change, maybe what we need is for all of the elements of the current journalism business model to weaken. Perhaps once revenue and growth channels for media and journalism reach a tipping point of being under immense stress, it will drive a new way of thinking. A new way of collaborating. And a new way of sustaining.
Promoting "Good" Journalism
But beyond philosophies, the reality is, of course, much more complex. The problem is not that we need to sustain and manage the business of journalism from disappearing entirely. It's that "good" journalism - the kind that is based on quality research, rides on decades of ethics and covers relevant issues (as opposed to, say, celebrity families we didn't realize were feuding) - is not necessarily the type of content that generates solid revenue and enables news outlets to survive and, perhaps, even prosper.

Not all media is created and valued equally. The value attributed to media-at-large doesn't differentiate between news vs. lifestyle topics or video vs. text and social media. Everything is valued the same, even though the efforts behind different types of media work and the investments tied to them are all different.

As I wrote a couple months back, when we talk about journalistic value, we often harp on sociological indicators (fact checking, ownership, sourcing) and not investment indicators. This makes it hard to put a tangible value in journalism. What if there was more transparency behind the cost of creating the work? Or in this case, some measurable components that financially discern different types of contents, depending on the mediums they're delivered over.

We emphasize and expose the cost for reporting, fact checking, travel expenses, sourcing costs and other components of content creation. This puts real money behind the integrity of content, satisfying and revealing both tangible (investment) and intangible (sociological) value.

As seen, the effort doesn't correlate with the value and, thus, funding these efforts is becoming increasingly harder as the value is no longer set by what media thinks people need. It is now set by what media thinks people will purchase, consume and drive value toward. It's also a recognition that not everyone sees "good" journalism in the same way. The lenses that consumers wear are different and, while response may be subjective, we need content and journalism indicators that expose the objective elements - the facts.

Can we blame technology for the current equal valuation of "good" journalism and any other media content? To an extent, sure. Digital technology is a major reason that the journalism business is now running uphill. That doesn't make it wrong. It makes it a challenge.

Products must evolve based on the platforms and media they're dictated through. As much as emerging innovation is a challenge that journalism faces, it's also what will drive the next generations of its worth. It's about innovating not just at a creator level but at a consumer level as well.

How do we not just depend on existing, dying models to iterate on and have the flexibility and funding to try something new? By developing new methods of helping good media and journalism rise above the noise, we can, in turn, help good journalists (along with their editors and publishers) turn profits. In other words, we can reconcile quality journalistic content with the need to drive business value.

Sound ridiculous? Let me explain.
Why Good Journalism Doesn't (Often) Pay
It's a sad fact of the digital age that, for news outlets - or almost any type of media organization, for that matter - producing well-researched, well-written, accurate content is often not the best way to make money.

That's true for a variety of reasons. One is that the ways in which consumers find content today typically has little relation to the quality of the content. The algorithms that decide which news stories rise to the top of our feeds have limited ability to determine how reliable the news stories actually are. Sure, Google makes much ado in its guidelines for webmasters of the importance of publishing quality content, but it does almost nothing to define what "quality" means. And we've moved beyond the days when cramming articles with keywords was the end-all, be-all of achieving a high page rank.

Nonetheless, SEO is alive and well, albeit in a more sophisticated form that no longer depends on social content sharing as a "firehose" for content. The stories that readers are most likely to see - and that, by extension, are most likely to generate revenue for their authors and publishers - are those that do what the algorithms command.

After all, there's a reason why The New York Times, which many would regard as one of the higher-quality news outlets around today, sometimes uses different headlines for the online and print versions of the same articles. Its editors know that online, you have to write headlines that drive traffic and revenue, even if those headlines aren't the most interesting or valuable from a reader's perspective.

We've entered an era of creator dependency on consumer action. The same methods we use to drive value have now infiltrated and influenced our efforts, weakening the value of a publisher's voice. There is also a battle in the middle, of whether or not voice matters and whether or not there is still opportunity to influence public opinion or if we've polarized too far. This is why the next wave of the web is about reputation, and not just what's recent and what's relevant. We need to know the ingredients of what we consume. It's necessary for our health.

Let me give another example, based on my personal experience. As I explained in a recent panel discussion at the Distributed 2018 conference, back in 2009, when I was working at The Huffington Post and Michael Jackson had just passed away, the initial draft of our first big article covering the news had a headline along the lines of "Michael Jackson Passed Away Due to Drug Overdose, Doctor Investigated."

The headline communicated rich contextual information that most humans' interest in the topic would find valuable. But by the time we published the piece, the headline had shrunken to "Michael Jackson Dead". Why? Because that was the headline that our SEO specialists determined would drive more traffic based on the types of Google searches people were doing at the time.

And this technology and practice that we pushed as a successful way to do distributed publishing is the exact technology and practice that is plaguing the industry today. It's what enabled anyone to be a social publisher and use tactics that help gain more traffic, gain more engagement and all the actions tied to how we reward content in today's day and age. In a way, the emerging social publishers are in a mea culpa scenario, where the tools they used to disrupt publishing have gone too far, misused and mis-engineered to go beyond "OMG cat" videos.

Clickbait isn't the only issue standing between readers and good journalism. Other challenges include programmatic advertising, which uses complex, proprietary algorithms to decide which advertisements readers see. Those algorithms might prioritize a variety of factors above content quality or relevance. As a result, when they form part of the gateway to news content or the basis for generating revenue from articles, it can be anyone's guess (well, anyone except the people who control the ad placement algorithms) which consumers will see what content or who earns a fair profit. This is another reason why there's frequently little reward for journalists to write good content.

The final major challenge worth mentioning is the fact that big digital platforms like Google and Facebook end up with the lion's share of profit from news content. The reason why is obvious: Many consumers find and read articles on these third-party sites without ever visiting the sites of the news organization that actually produced them - let alone paying for subscriptions to those organizations.
Stuck in the Current Model
You can blame Facebook, Google and the like for this reality, but it's hard to see how things will change given the technology currently available to us and the way we use it. I don't foresee consumers changing their behavior and getting their news from its original source. Even if they wanted to, identifying the original source of a given piece of content is often tricky once that piece has been shared and re-shared, possibly without proper attribution of the source. And while plans for social media sites to share more of their revenue with media organizations are nice, it's doubtful that this move will ensure that high-quality content producers earn all of the revenue they deserve.

This is an opportunity to better understand what the value is, and whether that value is what it should be. Are we currently putting an emphasis on the wrong values, specifically in media, and if so, what direction should we drive toward in order to put a light back on the work that is so necessary to a free and open information ecosystem? Are subscriptions and advertising a catchall and a worthy model for the effort of our collective innovation? Or, similar to most of the other attempts, are these just gut renovations on broken foundations?

There have been successful risks taken that have worked, outside of the ideals of how a media company "should" make money. The Washington Post has Arc Publishing. Vox has Chorus and Concert. Forbes has a 2,000-plus contributor network. The idea is that storytelling is integral to good tech, and if you can construct a product and find market fit within your existing organization, then you must double down on the fundamentals and operations of what make it unique, beyond your platform.

There is also the notion of consumers and the values that consumers bring beyond subscriptions. Many think of consumer revenue as advertising, subscription and ecommerce related behaviors. But with new technologies and opportunities for paid curation, staking and other behaviors, have we yet to crack the surface on what consumer revenue could look like or iterations of its frameworks for future use case? Depending on content, ingredients of it, and where it's delivered and consumed, the value and financial relationship can vary.
Reconciling Content Quality With Business Value
These are complex problems, and there's no one trick that's going to solve them overnight. But there is one type of technology that can do much to help reward news organizations for quality content, a technology that creates immutable records for information, like which news outlet first published an article, when it was published, who its author is and who has viewed it.

Many are playing in this space. This is a true value of blockchain in media, and its ability to pair immutable records with incentivized staking mechanisms. It offers the opportunity to issue claims. Claims are the currency for the next web of media. It's not just about search and discoverability or engagement and distribution. It's about verifiability and making it possible to have certain verifiable signals to put measureable, incentivized claims against. This technology, which is what Po.et is building, will empower good journalists and creators in several key ways that directly help to solve the problems identified above:

Providing a new way for consumers to find content. By registering content in a universally accessible location, we ensure that people can find and read it without relying on algorithms or SEO to shape their view of what qualifies as the "best" content. The content curation is personalized by users, based off of criteria they themselves are looking for. A rank is no longer just about recency and relevancy of your IP. It's about the reputation of the creator herself. It's about the true value behind why we read, listen and subscribe to a creator's ideals. The middle. Much conversation lately is about real vs. fake, truth vs. lies; it's about exposing the ingredients behind which you consume, to allow more detailed delivery of information on the web.

Offering a transparent means of tracking which stories are viewed by which people, where and when. This type of transparency is not only critical for building revenue-sharing programs between content syndicates and media organizations that are truly fair, it's also one of the antidotes to the pitfalls of programmatic advertising, which thrives on "walled gardens" and wilts in the face of openness. Control of information should be in the hands of creators, and enabling those who choose to distribute and limit as they see fit.

Enabling anyone to stake claims about information they feel should be exposed and verifiable. Claims are the future of the web. It is the gray area, and the value of blockchain technology operates it. The world, its consumers and its creators are not black and white. A majority of the work is in the middle, in the gray area. Claims can be as straightforward as authorship and ownership of content or they can be around fact checking, sources, information funding and distribution. The beauty of an open system is that creators and journalists alike can dictate and develop claims that are most relevant to their work and purpose. Because the decentralized community of content creators and consumers will quickly identify inaccurate claims, consumers will be able to determine where quality news actually originated. This is the system behind staking, the value of incentivized actions to work towards a common goal and promote a network powered by itself, governed by itself and strengthened by its own.

Offering new ways of measuring the value of content. This approach not only helps us to detect the information behind the information and establish the verifiability of information, but also to assess the value of content based on metrics other than how much time and money were invested in it. When we can measure content effectiveness in ways that are more sophisticated than simply how many page views it drove or how many click-throughs it achieved, we escape the limitations of the old, SEO-dominated content universe. In order to move towards a better, verifiable web, we need to measure value in new ways to support the incoming structures. This will push an emphasis of effort over results and boil down the real reasons behind why consumers engage with particular newsrooms, publishers and content creators. It's a huge but necessary undertaking; we are racing to the bottom because we're not valuing and building systems that will hold up journalistic and creator integrity and emphasize the purpose and value of its work at the core.

All of this adds up to a world in which good journalism and great creative translate into good business. It's the key to wresting control over news from misinformers, manipulators, "clickbaiters" and social media hubs and placing it back into the hands of news organizations that want to produce quality articles about issues that really matter. In the blockchain space, media is now empowered by the commitment to the openness of the project and the network of builders, verifiers and maintainers of a healthy and newfound ecosystem. Understanding strategies of the past and taking lessons from what worked and didn't work will make the new initiatives stronger. It will enable us to build new systems as modern structures and not merely gut renovations of old, fractured foundations. And we will all get there by building, verifying and developing as a community, in consensus.

# data[].attributes.attachment_link.title
The Media Resurrection: Blockchain, Journalism and Value on the Web

# data[].attributes.attachment_link.description
For the better part of two decades, we've been told that media is dying, thanks in large part to the internet and new applications and platforms. But as I've said many times in the past, it's not the journalistic components of media that is dying; it's the business of journalism and the strategies tied to the revenue and growth support of much of media that are dying.

# data[].attributes.body
DMJX har fået bevilget midler af Forsknings- og Uddannelsesministeriet til at udvikle et efteruddannelsesforløb for ledere og medarbejdere i medie-, kommunikations- og designbranchen om kunstig intelligens (AI) og blockchain i teori og praksis.

Udviklingsprojektet skal munde ud i en række moduler på diplomuddannelsesniveau.

# data[].attributes.body
Foråret 2019: Kortlægning og analyse.

Efteråret 2019: Dialogmøder; forberedelse, gennemførelse og opsamling. Etablering af partnerskaber.

Foråret 2020: Hackathon og konference-planlægning.

Forår 2020: Udvikling og gennemførsel af beta-version af efteruddannelsesforløb

Efterår 2020: Gennemførsel af konference, videreudvikling af efteruddannelsesforløb, afrapportering.

Forår 2021: Udbud og gennemførsel af diplomforløb

# data[].attributes.body
Kunstig intelligens og blockchain er på to forskellige modningsstadier, men forventes begge at forandre virksomheder inden for medier, kommunikation og design både for så vidt angår indhold og produkter, formidling og distribution, organisation og forretningsmodeller.

Det er vanskeligt for virksomhederne at følge med denne udvikling. Dette skyldes ikke kun, at nogle af de nye teknologier kan være meget svære at forstå - f.eks. kunstig intelligens og blockchain - men også, at efterspørgslen endnu ikke mærkbar hos brugerne.

Problemet er bare at toget er begyndt at rulle og hvis man ikke hopper på det nu, kan det blive umuligt, når det først er kommet op i fart.

Derfor er det afgørende for brancherne, at der stilles efteruddannelse i de nye teknologier til rådighed, og at dette sker i et netværks- og udviklingssamarbejde mellem medier, virksomheder og bureauer, tech-miljøer, forskere og brugere. Den opgave vil Danmarks Medie- og Journalisthøjskole gerne påtage sig, da den berører alle de brancheområder, vi uddanner og efteruddanner til og forsker i.

# data[].attributes.body
I løbet af foråret 2019 skal der gennemføres et grundigt forarbejde, som bl.a. handler om at indsamle viden, afdække behov og gennemføre målgruppeanalyser i de brancher, projektet vedrører, herunder TV- og mediebranchen.

Undersøgelsen skal bl.a. afdække:

1. Kortlægning og analyse:
Hvor stor er efterspørgslen for kompetencer indenfor AI og Blockchain i TV- og mediebranchen?
Metode: Gennemførelse af interviews, indsamling af data, mapping af behov og interessenter
Mål: Identificere og beskrive målgrupperne for et efteruddannelsesforløb om AI og Blockchain

2. Indsamling af best practise i DK: Hvem arbejder med AI eller Blockchain-relaterede teknologier i TV og mediebranchen - og hvordan?
Metode: Interviews med producenter og brugere
Mål: Artikel i MediaJournal

3. Research på best practise i resten af verden: Hvilke medier fører an i udviklingen og anvendelsen af AI og Blockchain - og hvordan?
Metode: Research på cases og publikationer
Mål: Sammenligningsgrundlag og inspiration for DK

# data[].attributes.body
Stig Brostrøm: Hvorfor jeg blev nærmest fysisk rystet, da jeg opdagede mulighederne i Blockchain

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Forsker ved Danmarks Medie- og Journalisthøjskole, hvor han undersøger nye teknologiske muligheder inden for journalistik.

Hvorfor jeg blev nærmest fysisk rystet, da jeg opdagede mulighederne i blockchain

16. november 2018 | Teknologi | 13 min.

Blockchain.

Få nye teknologier bliver diskuteret med så store ord.

Nogle mener, at blockchain - en ny måde at lave it-systemer på - vil blive "større end internettet". Andre, at teknologien vil "forandre vores demokrati". Og andre igen, at den ligefrem vil "revolutionere verden".
Selv et nøgternt firma som Deloitte sparer i en rapport ikke på superlativerne. Teknologien rummer, står der, et "transformatorisk potentiale", der vil medføre "gigantiske effektiviseringer af centrale funktioner i samfundet".

Der er dog også andre røster, der ser blockchain i et noget andet lys. Eksempelvis kalder økonomen Nouriel Roubini - en af de få, der forudsagde den seneste finanskrise - blockchain for en af de "mest overhypede og mindst brugbare teknologier i menneskehedens historie". Han sammenligner teknologien med "et glorificeret regneark eller database".

Personligt blev jeg nærmest fysisk rystet, første gang mulighederne i blockchain gik op for mig. Selv om jeg i mange år har arbejdet med avancerede it-systemer - og uanset om Roubini for så vidt har ret i, om blockchain ikke er meget andet end et regneark eller database - er potentialet i mine øjne netop, ja, rystende.

I begyndelsen så jeg kun alle fordelene ved blockchain. Men efterhånden gik det op for mig, at blockchain er et tveægget sværd.

Blockchain vil ikke kun, som Deloitte skriver, komme til at betyde "gigantiske effektiviseringer" af samfundet. Det vil også komme til at betyde gigantiske ændringer af samfundet. Ændringerne vil - alt efter hvordan blockchain implementeres - enten tendere mod det totale overvågnings- og kontrolsamfund eller gå i retning af en ny form for fællesskab, en ny måde at tænke demokrati på. Det offentliges brug af blockchain kan således blive afgørende, og det er det, jeg vil fokusere mest på her.
Men først: For at forstå de to sider af sværdet er det nødvendigt at forstå, hvad blockchain er.

Hvis man allerede ved, hvordan blockchain fungerer, så spring nogle afsnit ned.

Når jeg taler om blockchain her, taler jeg mere om idéen blockchain end et faktisk computersystem, program eller en teknologi. Blockchain er ikke færdigudviklet og har i sin nuværende form en række svagheder - det gælder blandt andet et enormt ressourceforbrug.

Ikke desto mindre er blockchain i fuld gang med at blive implementeret overalt, og Deloitte mener i rapporten, at Danmark kun har et vindue på et til tre år, hvis vi internationalt set vil være med på vognen. Så med andre ord: Til trods for svaghederne må blockchain ikke ses som science fiction.

Idéen i blockchain går ud på at ophæve forholdet mellem registreringen af en værdi og værdien selv, så registreringen er værdien.

Det var vist korsridderne, der i sin tid opfandt adskillelsen mellem værdi og registrering.

Tempelridderordenen blev skabt for at beskytte pilgrimmene på deres lange rejse til Det Hellige Land. Men korsridderne brugte ikke kun sværdet til at løse den opgave. De udviklede også et system, der gjorde det muligt for pilgrimmene at rejse uden at medbringe store summer. Det mindskede risikoen for overfald og røveri. Systemet fungerede ved, at en pilgrim indbetalte for eksempel 20 guldstykker til ridderordenen i London. Pilgrimmen fik så et papir med en kode, der bekræftede indbetalingen. Med det papir kunne pilgrimmen så rejse til Jerusalem og få udbetalt de 20 guldstykker af ordenen der.

Tempelridderordenen skabte dermed en slags international bank. Og deres system med at adskille registreringen af en værdi (papiret) og værdien selv (guldstykkerne) har siden gennemsyret den moderne verdens forretningsliv.

Korsriddernes hæderlighed stod som garant for, at man kunne få sine penge tilbage. Samme garanti mangler fuldkommen i blockchain. Der står ikke en stat bag blockchain, og der ligger ikke en kælder fyldt med guld under systemet.

I blockchain er den eneste garanti en tro på teknologiens integritet: at man ikke kan svindle med den eller hacke den, og at den vil eksistere i et rimeligt tidsrum. Når man veksler sine penge til for eksempel Bitcoins, eksisterer værdien derfor ikke som andet end Bitcoins registrering af den. Værdi og registrering er det samme.

I dag drejer blockchain sig ikke længere kun om penge. Blockchain kan registrere og opbevare alt, det er muligt at digitalisere. Det gælder registreringer over skibe, copyrights, musik, mennesker. Et nyere blockchain-system som Ethereum har endda tilføjet, hvad de kalder for smartkontrakter. De bruges til at lave komplicerede transaktioner og til at vedligeholde dem, for eksempel ved at sende rykkere.

Registreringen af transaktionerne foregår ganske rigtigt, som økonomen Roubini siger, i noget, der kan sammenlignes med et slags regneark. Dette regneark er distribueret. Det vil sige, at det er delt med alle, der har tilmeldt sig det. Alle kan derfor oprette en celle i regnearket.

For at holde styr på, hvilke celler der tilhører hvem, og for at sikre deres indhold krypteres hver celle. Cellen får dermed en slags navn (en identifier). Krypteringen foregår med en unik privat 'nøgle' (nøglen er blot en lang række tal, tegn og bogstaver). Den digitale nøgle får brugerne, når de tilmelder sig regnearket. Det er med denne nøgle, at man ved, hvilke celler der tilhører en.

Altså: Nøglen bestemmer, hvem der ejer data i blockchain.

Ud fra den private nøgle kan den, der ejer denne nøgle, skabe lige så mange offentlige nøgler, som man vil. De offentlige nøgler bruges af andre til at oprette celler i ens regneark - celler, som efterfølgende tilhører en.

Lad os gå videre.

Når en celle i regnearket får et indhold og bliver krypteret, bliver den til det, man kalder for en blok. Det er dette, der er block 'en i blockchain.

Denne blok krypteres nu sammen med den foregående blok, uanset hvem den tilhører. Blokkene knyttes derfor sammen i en lang sammenhængende kæde. Det er den anden del af navnet blockchain.

Hele regnearket, hele kæden, er principielt synligt for alle. Men man kan på nuværende tidspunkt ikke se, hvem der ejer de forskellige blokke. (Det arbejdes der dog meget med i øjeblikket).

Når en bruger af regnearket logger på, samles alle de blokke, der tilhører brugeren i en 'pung' eller wallet, som det hedder i Bitcoin. I virkeligheden er der blot tale om en almindelig app på telefonen eller computeren, som man logger på med et almindeligt brugernavn og password.

I praksis er det ud fra denne blockchain-app, at der oprettes nye blokke i kæden.

Lad os nu se på nogle eksempler på, hvordan det offentlige kan bruge blockchain.

Tag for eksempel sundhedsvæsenet. Det vil gerne lægge sine systemer over i blockchain. Det kan ske på flere måder, men lad os sige, at man vælger en løsning, hvor man lægger hver patients journal ind i en blok.

Da kæden tilhører sundhedsvæsenet, vil alle blokke være oprettet ved brug af sundhedsvæsenets private nøgle. Med denne nøgle kan alle, der er verificeret, umiddelbart via en blockchain-app få adgang til at se, oprette og opdatere blokke, som for eksempel kan indeholde patientjournaler. Da patienterne ikke har adgang til sundhedsvæsenets private nøgle, har de ingen adgang til kæden, men vil kunne se deres data gennem en app, der bruger en unik offentlig nøgle udleveret af sundhedsvæsenet.

Udefra vil der antagelig ikke være den store forskel på det nuværende system og blockchain-versionen her. Men indefra vil der være tale om en kæmpe opgradering, ikke mindst i forhold til sikkerhed, vedligeholdelse og fremtidige udvidelser.

Alligevel vil sådan et blockchain-system ikke forandre tingene grundlæggende, hverken for ansatte eller borgerne. Der vil nærmest være tale om en lidt smartere udgave af sundhed.dk.

I stedet for at hver institution installerer sin egen specielle blockchain-løsning, kan staten ud fra en helhedsbetragtning vælge at lægge alle sine institutioner ind i en slags 'statskæde'. Dermed vil interaktionen mellem institutionerne og staten - og mellem de enkelte institutioner - kunne foregå direkte. Alle data ville kun være opbevaret ét sted. Det vil give endnu flere administrative lettelser og besparelser. Og for borgeren kunne man lave en fælles blockchain-app, der samler alle ens unikke offentlige nøgler ét sted.

Hvis staten tilmed (som det vist ligger i Dubais nationale strategi) også tilføjer private firmaer til statskæden, kan de "gigantiske effektiviseringer af centrale funktioner i samfundet", som Deloitte taler om, blive en realitet. Og hvis staten går endnu videre og indfører en national kryptovaluta (som Japan har planer om at gøre), er det næsten ikke til at forestille sig, hvor mange af de nuværende revisions- og kontrolforanstaltninger der vil blive overflødige, og hvor meget svindel der vil kunne undgås - ikke mindst hvis finansverdenen indgår i kæden.

Der ligger et enormt potentiale i at flytte indberetnings- og vedligeholdelsespligten fra myndighederne til virksomhederne. Hvis virksomheder for eksempel, som Deloitte skriver, kunne sende og modtage fakturaer i et fælles offentligt blockchain-fakturaregister, kunne momsafregning ske straks, og momssvindel ville forsvinde. Virksomhederne skulle heller ikke længere bruge tid på momsafregning. Der ligger milliarder af kroner i besparelser i den slags løsninger.

Lad os tage det sidste skridt og forestille os et fuldkomment blockchain-samfund. Det ville være et samfund, som ikke kun indeholder offentlige institutioner og private firmaer, men også borgerne. Sådan et samfund vil rumme alle de omtalte effektiviseringsgevinster, men vil også være uhyre sårbart.

Vi tager effektiviseringsgevinsterne først. En borger, der for eksempel vil stifte et firma, vil blot skulle udfylde en smartkontrakt med de få oplysninger, systemet ikke allerede har. Og så vil stiftelsesdokumenter og ejerbog være på plads - ligesom firmaet automatisk ville være tilmeldt told, skat, moms og så videre. Smartkontrakter vil samtidig kontrollere, at alle regler om firmaets transaktioner bliver overholdt. Der behøves ikke "myndigheder", "institutioner", "organisationer" eller "kontorer", for det hele ligger i kæden selv.

Eller: En borger køber en bil. Her vil købet bestå i, at bilen med alle papirer bliver overført fra sælgerens kæde til borgerens. Bilen vil med det samme være omregistreret og automatisk tilmeldt vægtafgift, grøn ejerafgift, forsikring og andet.

Kæden vil samtidig sikre, at borgeren betaler sine regninger, ligesom den vil sørge for, at sælgeren opfylder sin forpligtelse omkring salget. Alt, borgeren skal gøre, er at printe et par nummerplader ud og klæbe dem på bilen. Andre ønsker - som bilforsikring eller parkeringsordning - ordnes og vedligeholdes via smartkontrakter fra private firmaer.

Sådan et system, der samler alt, lyder måske lidt vel fremtidsagtigt. Men med NemID, borger.dk, sundhed.dk, skat.dk er vi allerede i fuld gang, blot med en anden teknologi end blockchain. Danmark har, som Deloitte siger, været "exceptionelt gode" til at digitalisere den offentlige sektor, og selv om man går i gang med at implementere blockchain uden en samlet plan i den nævnte størrelsesorden, ligger det i blockchains natur, at man alligevel før eller siden vil ende der.

Det er i denne samlede løsning, at sårbarheden i forhold til overvågning og kontrol af borgerne viser sig. Alt, absolut alt, vil kunne samkøres, og selv om EU's regler om borgernes data samlet i General Data Protection Regulation beskytter mod regerings- og firmasamkørsler, vil det være meget svært at sikre, at systemet ikke misbruges indefra.

Hvis blockchain derimod indføres i overensstemmelse med sin egen idé - altså hvis myndigheden indgår i systemet selv - vil borgernes og firmaernes data være beskyttet på en helt anden måde, ligesom borgernes samfundsmæssige rolle vil blive grundlæggende forandret.

I praksis drejer det sig om, hvor den private nøgle lægges: om den lægges hos myndighederne eller hos borgerne.
Lad os se på forskellen gennem et par eksempler.

Lad os tage en borger, der har bestået den praktiske køreprøve. Her vil den motorsagkyndige i et blockchain-system, der er indført traditionelt (altså som offentlige it-systemer normalt implementeres), oprette et kørekort i motorkontorets register via motorkontorets private nøgle. Borgeren har så adgang til kortet via en unik offentlig nøgle udleveret af kontoret.

Hvis den private nøgle derimod overgår til borgerne, vil det ikke være den motorsagkyndige, der udleverer sin offentlige nøgle til borgeren. Det vil omvendt være borgeren, der udleverer sin offentlige nøgle til den sagkyndige. Den sagkyndige vil så lægge kørekortet ind i borgerens kæde med borgerens offentlige nøgle, og borgeren vil kunne se kortet med sin private nøgle.

Med andre ord: Myndigheden (den motorsagkyndige) skaber en faglig værdi (kørekortet), og værdien lægges ind i borgerens kæde med borgerens offentlige nøgle. Kæden garanterer og bevarer efterfølgende værdien, der behandles ud fra systemets regler. Motorkontoret har herefter ikke adgang til borgernes blokke, medmindre borgerne ønsker det.

Altså - hvis den private nøgle overgår til borgeren, vil der være mindre overvågning og mere kontrol med en egne data.

Et andet eksempel: Borgeren skal til lægen. I et traditionelt installeret blockchain-system vil lægen gennem sundhedssektorens private nøgle have adgang til blokken med ens sygejournal. Efter konsultationen laver lægen en ny blok, der indeholder konsultationens værdi - altså den opdaterede journal. Borgeren vil efterfølgende kunne se ændringerne med en unik offentlig nøgle udleveret af sundhedssektoren.

Ligger den private nøgle i stedet hos borgeren, vil det være vedkommende, der udleverer en offentlig nøgle til lægen. Sygejournalen kommer altså til at tilhøre borgeren og ikke institutionen. Efter besøget kan borgeren slette den offentlige nøgle, hvis hun ikke ønsker, at sundhedssystemet skal have permanent adgang til hendes journal.

Igen: Har borgeren - og ikke myndighederne - den private nøgle, har han eller hun i langt højere grad magten over sine data.

Det er ikke svært at se alle de problemer, sådan et system kan give. Enhver kan for eksempel rette i et offentligt dokument: forære sig selv et motorcykelkørekort, fjerne et ophold på den lukkede afdeling eller ændre grundværdien på sit hus. Og hvad hvis man kommer bevidstløs på hospitalet og ikke er i stand til at udlevere en offentlig nøgle til personalet? Eller der bliver begået et røveri, og politiet kun har beskrivelsen af en sort varevogn, men mangler et motorregister, hvor de kan søge efter den?

Men problemer som disse vil kunne løses. Enhver kan faktisk ikke rette i offentlige dokumenter. For det vil kunne ses, at det ikke er en myndighed, der har skabt blokken, og blockchain laver ikke kun en blok, der indeholder det rettede, men også en blok over, hvad der blev rettet. 'Motorkontoret' kan også godt blive ved med at eksistere, men vil blot være en blockchain-app med køretøjer. Også situationer, hvor man ikke er i stand til at varetage ansvaret for sine nøgler, vil måske kunne løses, for eksempel ved at man har en slags nødseddel i sin pung med offentlige nøgler til relevante myndigheder.

Den måde, et statsligt blockchain-system indføres på, vil altså direkte præge den måde, vores fællesskab opfattes på. I blockchain består fællesskabet af alle, der har private nøgler. Disse nøgler giver (i nogle blockchain-systemer) ret til at stemme om, hvordan reglerne skal fungere inden for fællesskabet.

Ved at de private nøgler ikke ligger hos myndighederne, men hos hver enkelt borger, er det ikke længere myndighederne, ikke længere det politiske system, der bestemmer, hvordan blockchain skal fungere. Det er borgerne selv - og ikke indirekte, men direkte. Borgerne bliver til myndighed og dermed i en vis forstand til staten.

Vi nærmer os hermed noget, der kan forandre vores demokrati grundlæggende.

Hvordan et sådant direkte demokrati skal fungere i praksis, har jeg ingen idé om. Men jeg tror, at de nye teknologier er en god anledning til at tage hul på en ny måde at diskutere demokrati og velfærdssamfund på.

I de nuværende blockchain-systemer er det tydeligt at se, at der findes en anden kultur for at lave regler end i det politiske system. Man tænker ikke i kampe mellem ideologiske synspunkter, men mere i retning af at finde de mest praktiske, velfungerende og retfærdige omgangsformer for fællesskabet. Man tænker i logik og matematik, ikke i personlige meninger.

At forholde sig til reglerne i et blockchain-system ud fra en politisk overbevisning vil i en vis forstand virke lige så malplaceret, som hvis man begyndte at diskutere trafikregler ud fra partifarve. I blockchain vil man for eksempel ikke tage en diskussion om, hvorvidt man må køre 110 km/t. eller 130 km/t. på motorveje ud fra holdninger om personlig frihed kontra social ansvarlighed eller ud fra, hvad man tror, der vil give flest stemmer ved et kommende valg. Men vil snarere diskutere ud fra, hvad der set i lyset af alle forhold - forurening, ressourceforbrug, trafiksikkerhed, tidsfaktorens betydning for arbejdsmarkedet, køreglæde etc. - er det bedste for alle.

Danmark er i modsætning til en række andre højteknologiske lande endnu ikke kommet med en blockchain-strategi.
Min pointe med denne artikel er, at uanset om regeringen kommer med en strategi eller ej, vil den uvilkårligt komme til at foretage et valg.

Vælger regeringen ikke at komme med en strategi, eller vælger den en strategi, der overser blockchains grundlæggende idé og mindset, bliver valget traditionelt implementerede blockchain-systemer. Ud over at tendere mod overvågning, kontrol og ekspertvælde vil denne vej også bevare det nuværende myndighedssystem med de indbyggede fejl og mangler, det har (se note).

Blockchain er ikke noget i sig selv. Men det ligger i teknologien, at den bliver forstærket af brugerens mindset - også når brugeren er en stat. Er mindsettet at gå efter de store effektiviseringsgevinster, er det det, der vil ske. Er mindsettet at udvikle velfærdsstaten, er det det, der vil blive resultatet.

På en måde gør blockchain og de andre nye teknologier os voksne. Vi kan ikke længere bare følge med udviklingen og se, hvor den vil bringe os hen. For udviklingen vil føre os præcis derhen, hvor vi selv gerne vil være. At frygte de nye teknologier er derfor det samme, som at frygte os selv.
Enkelte passager er omskrevet efter første udgivelse for at sikre større præcision.

Nå, så kom det akavede øjeblik
Det er nu, vi bare siger det direkte: Bliv medlem, hvis du sætter pris på viden og nuancer.
Bliv medlem

# data[].attributes.attachment_link.title
Hvorfor jeg blev nærmest fysisk rystet, da jeg opdagede mulighederne i blockchain

# data[].attributes.attachment_link.description
Blockchain har potentialet til at skabe enorme ændringer i samfundet, argumenterer Stig Brostrøm, forsker på DMJX, i denne analyse. Men ændringerne kan både være virkelig nedslående eller opløftende. Alt efter hvordan blockchain implementeres, kan vi enten ende med det totale overvågnings- og kontrolsamfund eller gå i retning af en ny form for fællesskab - en ny måde at tænke demokrati på.