# data[].attributes.body
Сямісен є одним з найбільш відомих музичних інструментів Японії, це один з аналогів лютні. Сямісен являє собою щипковий триструнний інструмент. Виник він з сансіна, який в свою чергу походить від китайського сансяня (і походження цікаве, і етимологія назв цікава).
https://youtu.be/k4obDTiLLaE
Кобиленко Таїсія

# data[].attributes.headline
Цинь - загальна назв

# data[].attributes.body
Цинь - загальна назва ряду струнних музичних інструментів, поширених в Китаї.  Найбільш відомі семиструнний цинь - цисяньцинь і двострунний смичковий матоуцінь.
У класичну епоху під Цінем насамперед мали на увазі «стародавнiй цинь», що вважається одним з небагатьох споконвічно китайських інструментів.  Пізніше, «варварське» походження має група Тіцинь - переносних інструментів, найчастіше смичкових, широко використовуються в китайській театрі (матоуцінь, ерху та ін).
https://m.youtube.com/watch?v=VOBkbW2gRRU

# data[].attributes.body
Хітіріки - традиційний старовинний японський інструмент, широко представлений в класичній японській музиці.
Незважаючи на свою мініатюрність, хітірики відтворють насичений і гучний звук, який нагадує гобой. Цей інструмент використовується як мелодійний в усій музиці гагаку.
Незважаючи на свою мініатюрність, хітірікі відтворює насичений і гучний звук. 18-сантиметровий (семидюймовий) корпус зроблений з бамбука🎋і має подвійний язичок. маючи одночасно досить різкий, пронизливий, такий, що дещо "плаче" тембр.
Хітіріки має діапазон в одну октаву. https://youtu.be/poaB1ZDJJoQ
(Гра на хітіріки)

# data[].attributes.body
Це традиційний музичний інструмент Японії,перейшовший з Китаю декілька тисяч років тому.Його використовували в якості інструменту для палацового оркестру та в музиці гагаку. Походження слова «кото» невідомо .
Здебільшого зараз гра на коті  виконується однією людиною .

Кото складається з деки. Традиційно деку порівнюють з драконом, що лежить на узбережжі.На верхній поверхні деки знаходяться струни;Кожна струна має своє значення(мудрість,елегантність і т.д.).Особливо Назви останніх трьох струн містять назву восьми конфуціанських чеснот.На кото грають за допомогою накладних нігтів-плектрів та сидячи за інструментом на п'ятах або зі схрещенними ногами.Історично кото виготовляли з дерева або слонової кістки, а струни інструменту були зроблені зі шовку.

# data[].attributes.body
Оригінальна китайська назва "PI-Па" - це китайський 4-струнний щипковий музичний інструмент, 4 струни, налаштовується по кварта або квинтам .. Піпа широко поширена в Центральному та Південному Китаї, де з'явився навіть свій музичний жанр "наньгуань".  .  З VIII століття відома також в Японії під назвою бива, у В'єтнамі - дантіба, а в Кореї - Біпа.

Назва «пипа» пов'язано зі способом гри на
інструменті: «пі» означає рух пальців вниз по
струнах, а «па» - зворотний рух вгору.

Принцеса Лю Сіцзюнь (劉 細 君) за часів династії
Хань.  Вона була послана у володіння варварського
царя усуне з метою стати його дружиною.  Тоді і була
винайдена пипа, щоб принцеса в дорозі, сидячи
верхи на коні, могла грати і заспокоювати свої
почуття.

Звук витягується плектром, але іноді і нігтем, якому надається спеціальна форма.

Сучасна наука пропонує можливе
походження від перського слова «Барбат».
Однак ці дві теорії не обов'язково є
взаємовиключними .  Лю Сі також зазначає,
що інструмент має ще одне написання - піба (批把; pībǎ).
https://youtu.be/fXtnj3O9TJs

https://youtu.be/8OK6_NZw4AM

https://youtu.be/-Ud117wCxX8