# data[].attributes.body
היי שמי הוא חמיל, אך פה באיזור כולם מכנים אותי אדון חמיל.

אני ממוצא ערבי- מוסלמי.

לפרנסתי אני מוכר שטיחים בפריז ברובע בלוויל.

את זמני הפנוי אני מעביר בבית הקפה של אדון דריס.
אני כבר זקן ואני לובש בכל יום כבר זמן מה גלבה אפורה כדי שאהיה לבוש יפה ביום מותי.

שהייתי צעיר טיילתי בכל רחבי צרפת, ראיתי כבר הכל, חוויתי המון חוויות, תרבויות שונות וכו, בזכות זה יש לי המון חוכמת חיים

המון פעמים מומו, ילד מהמעון של גברת רוזה בא לשאול אותי שאלות רבות שמסקרנות אותו, אני מרגיש שאני כמו המדריך הרוחני שלו ומהווה לו סוג שלשמות אבהית בחייו שמאפשרת לו לקבל חוכמת חיים.

לפני 60 שנה פגשתי אישה צעירה, אהבת חיי, הבטחתי לה שלא אשכח אותה לעולם ועד אני זוכר אותה ומודה שהייתה לי אהבה כזאת.

מומו שאל אותי ״האם אפשר לחיות בלי אהבה?״ ולפי מה שעברתי בחיי אני יודע שאי אפשר לחיות בלי אהבה וכך עניתי למומו.

# data[].attributes.body
שלום שלום, אני אדון חמיל אבל אתם יכולים לקרוא לי אדון חמיל. בצעירותי הייתי מוכר תכשיטים, וכיום אני עיוור ויושב קבוע בבתי קפה באיזור פריז. גילי רב ואני כבר לא צעיר כמו פעם, אני מוסלמי.

אני בעיקר מחלק עצות ונותן כיוון למי שצריך ומי שמשוחח איתי, כי כפי שאומרים באיזורי אני אדם חכם ובעל נסיון.

מומו הקטן היה מבקר אותי מאז צערותו ועד היום, לבקש עצות, לדבר, לשאול וסתם להאזין לסיפורים מחיי. מומו ילד חמוד, אך בוגר לגילו.

באחת משיחותינו העלה את השאלה ״האם אפשר לחיות בלי אהבה״ נאלצתי לשקר לא ולהגיד שכן, הוא צעיר מכדי להסיק מסקנות לשארית חייו.

באותו היום פרץ בבכי ויצא בריצה, אך הוא הבין ששיקרתי לו, אני יודע, הוא ילד מאוד מזהיר עתידו מבטיח.

# data[].attributes.headline
האליי הרציאנו

# data[].attributes.subject
האליי הרציאנו

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא קשיש מוסלמי, לשעבר מכר שטיחים, עם חוכמת חיים שצבר מחייו ומקריאה מרובה של ספרים. הסופר אשר נתן לו הרבה השראה היה ויקטור הוגו (שאחד מספריו היה "עלובי החיים").

גברת רוזה הייתה שולחת את מומו לאדון חמיל בקביעות כדי שילמד את שורשיו המוסלמיים ואדון חמיל לימד אותו את את הקוראן ושימש לו כמורה רוחני לשאלות קיומיות כגון האם ניתן לחיות ללא אהבה?

# data[].attributes.body
אהלן אני אדון חמיל, אדם זקן שהרבה לקרוא במשך חייו והגיע לגיל מופלג עם ניסיון חיים וחוכמה יוצאים מן הכלל.  אפילו שהוא רק מוכר שטיחים פשוט הוא מלמד את מומו את השיעורים החיוניים ביותר בחיים ועונה על שאלות שמהוות חשיבות מאסיבית בחייו של מומו, לדוגמא הוא מסביר למומו שאי אפשר לחיות בלי אהבה.
מומו גם שאב עידוד וחיזוק מפילוסופיית החיים של האדון חמיל באשר לפערים האנושיים בין עלובי החיים. "עלובי החיים"הוא הספר שנכתב על ידי ויקטור הוגו שעוזר לחמיל להין את העולם.
מחמיל מומו למד שאין המעמד החברתי מעיד על מידותיו של האדם, אלא אופיו של כל אדם, בלי קשר למצבו הסוציו-אקונומי, הוא שקובע בסופו של דבר את איכויותיו האנושיות. בדמותו המיוחדת, מייצג חמיל את השכל הישר הצומח מקרקע מצוקה אך מעניק השראה ותקווה לכל הסובב אותו.

# data[].attributes.body
שלום, קוראים לי אדון חמיל אני ערבי מוסלמי שחיי בצרפת ואני מוכר שטיחים  למחייתי  בעברי אהבתי לטייל מאוד והיו לי חיים מענייניים מאוד ולמדתי המון מכל החוויות שלי. אני אדם מוסלמי מאמין מאוד וגברת רוזה רצתה לשלוח את מומו ללמוד ממני על האסלם ולהתחזק בעצמו בדת.
אך, בסוף לא רק הייתי המדריך הרוחני שלו נהייתי כמו דמות אב למומו וכל פעם שהייתה שאלה כבדה על ליבו מצאתי לו תשובה אליה אני חושב שמומו נקשר אליי מפני שאני מקור שייכות למה שהוא ולזהות הערבית שלו.

# data[].attributes.body
שלום אני אדון חמיל, אני זקן מוסלמי שמוכר שטיחים בלוויל.
אני טיילתי בכל רחבי צרפת ויש לי אלפי סיפורים של חוויות שחוויתי ולמרות גילי המופלג אני זוכרת אותם טוב מאוד. הדת בשבילי היא אחד הדברים המרכזיים בחיי אני מאמין הדוק ואני מוקיר תודה לחיי ולאל. מומו שלי בא אלי לשאול הרבה שאלות על החיים על הדת ולכל שאלה יש לי תשובה. אני מלמד אותו על חיי הדת לקרוא בתלמוד וכו'..

# data[].attributes.body
אדון חמיל, מוכר שטיחים זקן שישב ברוב ימיו בבית הקפה השכונתי. כשמומו נזקק לעזרה, ניגש לאדון חמיל בשביל ללמוד ממנו את חכמת החיים בגלל גילו המופלג. הספר האהוב עליו הוא "עלובי החיים" של ויקטור הוגו. הקשר שלו עם מומו התחזק במיוחד כשמומו שאל את חמיל – האם אפשר לחיות בלי אהבה? לעיתים קרובות מומו בא ושאל את אדון חמיל שאלות פילוסופיות והשניים דיברו על כך הרבה זמן והרבה פעמים.

# data[].attributes.headline
מישל רבינוביץ'

# data[].attributes.subject
מישל רבינוביץ'

# data[].attributes.body
אהלן, אני אדון חמיל אני שליו, אני מאוהב באישה שפגשתי לפני זמן רב  ובכל זאת אני יודע שלא אשכח אותה בחיים, גמילה היה שמה, מה עוד אני יכול לספר, אני מוכר שטיחים אה  זה דווקא סיפור נחמד מומו פעם בא לשאול אותי אם אפשר לחיות ללא אהבה שאלה קשה זאת הייתה אני מאמין שהוא בא לשאול אותי את זה כי השארתי עליו רוגע כמו על רבים זה משהו שפוט נהגו לומר לי, בקיצור זאת לא שאלה פשוטה ובכל זאת הוא פנה אליי, יש לנו קשר מעניין הוא רואה אותי בתור חווה הכל איש סיפורים ואני תמיד הייתי שם לספר לו, אה ועוד משהו אם תראו אותי עם אפודה אפורה תתרגלו זה סוג של הקטע שלי

# data[].attributes.body
היי שמי הוא חמיל, אני ערבי מוסלמי שחי בצרפת. למחייתי אני מסתובב ברחבי צרפת ומוכר שטיחים. אני אדם מאמין מאוד והאמונה היא דרך חיים בעבורי. הקשר שלי עם מומי הוא קשר חברי, למרות פער הגילאים. הוא בא מתייעץ עימי, שואל שאלות על החיים ומקשיב לדברי. אני חושב שאני משמש לו כמקור שייכות למי שהוא משום ששנינו ערבים.

# data[].attributes.body
שלום, קוראים לי חמיל ואני מוסלמי. אני מוכר שטיחים למחייתי. אני בן אדם סקרן שאוהב מאוד לטייל ובעברי באמת טיילתי המון ולמדתי המון. בגלל זה, אנשים כיום מרבים לבוא להתייעץ עימי ולשמוע סיפורים. אחד מהם הוא מומו (מוחמד), נער שגר במעון לילדי זונות בסביבה ומרבה להפגש איתי וללמוד. מוחמד הוא נער חכם וסקרן ועל כן יש לנו הרבה במשותף והוא מתעניין מאוד במה שיש לי לספר. אני חושב שבעבורו אני סוג של אבא שאף פעם לא היה לו.

# data[].attributes.headline
ג'ון ג'ון דוידוף

# data[].attributes.subject
ג'ון ג'ון דוידוף

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוכר שטיחים, ממוצא ערבי - מוסלמי, בבלויל צרפת בשנות ה80 לחייו. אדון חמיל הוא אדם בעל ידע ונסיון רב בגלל טיוליו הרבים בצרפת ולכן אנשים רבים באים להתייעץ ולשוחח עימו.מומו נהג לשוחח רבות עם אדון חמיל מה שעיצב את אופיו של מומו. ניתן ללמוד שאדון חמיל הוא אדם אופטימי מכך שהוא נוהג לחייך הרבה. חמיל ידוע בכינוי "חמיל עם עיני הקסם" בעקבות עיניו המשרות שלווה ונחת. אדון חמיל נשבע שלא ישכח את אהבתו הראשונה ג'מילה.

# data[].attributes.body
שלום לכם, שמי הוא חמיל ואני מוכר שטיחים בפריז ברובע בלוויל.
כאן באזור כולם מכנים אותי אדון חמיל. את זמני הפנוי אני מרבה להעביר בבית הקפה של אדון דריס. בעברי טיילתי בכל העולם, ראיתי מדינות רבות ואינספור תרבויות. היום אני כבר די זקן ואני לא הולך ונעשה צעיר יותר.  לפני שישים שנה פגשתי את אהבתי הראשונה, היינו יחדיו שמונה חודשים ואז היא נאלצה לעבור למוסד אחר. אני אזכור אותה גם עד שאמות. מדי פעם מגיע אליי מומו. ילד לאישה זונה שמתגורר אצל גברת רוזה במעון. אני מאמין שאני כמו מדריך לחיים בעבורו והוא רואה בי את הדמות האבהית שמעולם לא הייתה לו.

# data[].attributes.headline
יעל אילון לוסטיגמן

# data[].attributes.subject
יעל אילון לוסטיגמן

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא ערבי - מוסלמי מאמין, למחייתו הוא מוכר שטיחים. אדון חמיל כבר זקן ונוהג לבלות את זמנו הפנוי בבית הקפה של אדון דריס. בעברו שוטט חמיל בכל צרפת ובמקומות נוספים בעולם. " מוכר - השטיחים, ששוטט ברחבי צרפת וכבר ראה הכל." לחמיל יש עיינים טובות, שמשרות רוח טובה על מומו ועל סובביו. "לאדון חמיל היו עיניים יפות המשרות רוח טובה על כל הסובב אותו." חמיל מספר כי לפני שישים שנה, כשהיה צעיר יותר, הכיר אישה צעירה, ג'מילה והם אהבו זה את זה.  זה נמשך כשמונה חודשים. הוא מספר שהבטיח לה שלא ישכך אותה, לפעמים הוא פחד שלא יוכל לקיים את הבטחתו, אך כעת הוא יודע שלא נשאר לו זמן רב ולכן ימות לפני שישכח אותה. חמיל נוהג ללבוש ג'לבה אפורה בקביעות, כדי שיהיה מוכן  כשיבוא יומו.
חמיל הוא כמו חונך בשביל מומו, יש לו חכמת חיים והוא מעביר אותה אל מומו, הוא מספר לו סיפורים מהחיים הארוכים שעבר. חמיל הוא הקשר היחידי של מומו לאיסלם, הוא מלמד אותו על ההיסטוריה של העם שלהם, מנהגים ועוד.

# data[].attributes.body
היי קוראים לי חמיל אך פה באזור קוראים לי אדון חמיל.אני מוסלמי ואני מוכר שטיחים, אני אוהב לשבת בבית הקפה של אדון דריס. כשהייתי צעיר טיילתי בכל צרפת ואני די בטוח שהספקתי לראות הכל.

לפני כשישים שנה פגשתי את אהבתי הראשונה, אישה צעירה ויפה אשר אהבה אותי ואני אותה. אהבתנו נמשכה כשמונה חודשיים ולאחר כך הייתה צריכה לעזוב כדי לעבוד במוסד אחר, מאותו יום לא ראיתי אותה יותר. אני עדיין זוכר אותה וגם אף פעם לא אשכח. עברתי כל כך הרבה בחיי וצברתי כל כך הרבה ניסיון בחיים שאני כבר יודע שאי אפשר לחיות ללא אהבה ואני חושב שאני כבר מוכן למוות. מומו הוא ילד אשר גר אצל גברת רוזה במעון לילדי זנות מדי פעם מומו בא לבקר אותי ויוצא לי ולו לדבר טיפה, מומו הוא ילד מקסים ומיוחד אני חושב שמומו ממש מעריץ אותי ואפילו לוקח ממני השראה מדי פעם.

# data[].attributes.body
אדון ששמו חמיל היה מוכר שטיחים שכולם היו מכירים, הוא שוטט ברחבי צרפת וכבר ראה הכל.

היו לו עיניים יפות וטובות, העיניים שלו השרו רוח טובה על כל הסובב אותו.

מומו תמיד היה שואל אותו שאלות והכיר אותו כבר כשהיה זקן ורק הזדקן יותר ויותר..

אדון חמיל היה גם ערבי-מוסלמי כמו מומו, היה לו זיכרון טוב גם כאשר היה זקן, באחת התשובות שאדון חמיל השיב למומו הוא הוכיח למומו שהזיכרון שלו לא עזב אותו ש ״ ״לפני שישים שנה, כשהייתי צעיר, הכרתי אישה צעירה שאהבה אותי וגם אני אהבתי אותה. זה נמשך שמונה חודשים ואחר-כך עברה לעבוד במוסד אחר, ואני עדיין זוכר אותה, אחרי שישים שנה. אמרתי לה: 'לעולם לא אשכחך.' והשנים עברו ולא שכחתי אותה״

כאשר מומו שואל את אדון חמיל "אדון חמיל, האפשר לחיות ללא אהבה?"

בהתחלה לא רצה לספר למומו כי היה צעיר ויש דברים שצעירים לא אמורים לגלות כל כך מוקדם אבל תשובתו הסופית של אדון חמיל הייתה כן והרכין את ראשו.

הידידות בין מומו לבין אדון חמיל הייתה נפלאה כי מומו תמיד היה צמא לסיפורים של חמיל ואדון חמיל אהב לספר אותם כי המוטו שלו היה להפיץ כמה שיותר סיפורים,מפני שכל רגע אללה יכול להחליט שנגמר.

# data[].attributes.headline
ונסה מרסיאנו

# data[].attributes.subject
ונסה מרסיאנו

# data[].attributes.body
שלום, שמי אדון חמיל, אני ערבי מוסלמי שחי בצרפת.  לשם פרנסתי אני מוכר שטיחים, ואני נורא אוהב את עבודתי.

אני לקוח קבוע בבית הקפה השכונתי ואני כבר די זקן "הוא כבר היה זקן מאוד כשהכרתי, ומאז רק הזדקן יותר ויתר..." ולכן אני תמיד לובש גלבה אפורה על מנת שביום מותי אהיה לבוש יפה.

בצעירותי הכרתי אישה צעירה ואהבנו זה את זה במשך שמונה חודשים.
הבטחתי לה שלא אשכח אותה לעולם וגם לאחר כשישים שנה, אני עוד זוכר אותה. אהבתי הייתה כל כך גדולה אליה, שכל פעם שאני חושב עליה, אני מיד מחייך.

מדי פעם, מומו, ילד ערבי צעיר ממעון ילדי הזונות של גברת רוזה נוהג לשאול אותי שאלות רבות. אני מרגיש שהוא נורא מעריך אותי, ומעבר לזה שאני כמו המדריך הרוחני שלו, אני גם מרגיש באיזשהו מקום דמות אבהית עבורו. שמאפשרת לו לצבור הרבה ידע, ניסיון וחכמת החיים.

השאלה הגדולה ביותר שמומו שאל אותי והטרידה אותו כל יום בחייו הייתה : האם אפשר לחיות בלי אהבה?  ידעתי ששאלה זו נובעת מהחסר בדמות אימהית עבורו, וגם החיפושים הרבים שלו אחר תחליפים לאהבה.

בשאלתו התכוון גם לעצמו וגם לגברת רוזה.  הענקתי למומו את התשובה שאי-אפשר לחיות בלי לאהוב מישהו - תשובה שעיצבה במידה רבה מאוד את אישיותו של מומו.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא זקן מוסלמי-ערבי היה מוכר שטיחים לשעבר, הוא היה לקוח קבוע שתמיד ישב בבית הקפה השכונתי. אדון חמיל הוא כמו המדריך של מומו, הוא אפילו אומר שכל מה שהוא יודע מגיע ממנו. מסיבה זו מומו שואל את אדון חמיל האם אפשר לחיות ללא אהבה, השאלה מופנית גם לגביו וגם לגבי גברת רוזה. אדון חמיל אומר לו שאפשר לחיות ללא אהבה. הא גם מספר למומו לגבי האישה שאהב לפני שישים שנה ולעולם לא ישכח אותה ואת אהבתו אליה כפי שהבטיח לה, הוא מודה על אהבה זו כל יום. על פי מומו אדון חמיל טייל ברחבי העולם ויש לו ידע רחב.

# data[].attributes.body
שמי אדון חמיל, אני מוכר שטיחים. ואני ערבי מוסלמי מאמין. אני כבר די זקן "הוא כבר היה זקן מאוד כשהכרתי,  ומאז רק הזדקן יותר ויותר..." אני כבר לובש גלבה אפורה כשי שבמותי אהיה לבוש יפה. אבל עדיין עם זיכרון מצויין.
מדי פעםאני מדבר עם מומו ילד של אישה זונה שמתגורר אצל גברת רוזה ונראה שאני מנחם אותו ומרגיע אותו באיזה שהיא צורה."לאדון חמיל היו עיניים יפות המשרות רוח טובה על כל הסובב אותו"

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל.  אני מוכר שטיחים ועבודה זאת מספקת אותי מאוד.
שוטטתי ברחבי צרפת וכבר ראיתי הכל. אני כבר זקן, ולובש כבר זמן מה גלבה אפורה, כדי שאהיה לבוש יפה ביום מותי.
לפני שישים שנה הכרתי אישה צעירה שאהבתי אותה ואהבה אותי חזרה. זה נמשך שמונה חודשים, ועד היום, שישים שנה אחרי, אני זוכר אותה ומודה על אהבה כזאת ומחייך כל יום.
מומו הוא נער צעיר ששואל אותי המון שאלות. תמיד אני מנסה לענות לו אך בלי להפחיד אותו מן החיים הבאים יותר מדי. מומו מעריך אותי מאוד כך שאני מנסה ללמד אותו ולהעניק לו מהידע שרכשתי.

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונה של חמיל

# data[].attributes.headline
דניאל פרידמן

# data[].attributes.subject
דניאל פרידמן

# data[].attributes.body
היי אני חמיל אבל כל האנשים מסביבי הוסיפו לי את הכינוי "אדון חמיל". אני ערבי מוסלמי. למחייתי, אני מוכר שטיחים ואני נהנה מכך. אני טיילתי בכל צרפת ולכן אני חוויתי גם הרבה חוויות ויש לי הרבה חוכמת חיים. אני כבר זקן ולכן אני מכיר את כולם וכולם מכירים אותי. לפני 60 שנים אני פגשתי את אהבת חיי. הבטחתי לה שלעולם לא אשכח אותה, לא הפרתי הבטחה זו עד עכשיו כך שאני יודע שלעולם לא אפר את ההבטחה שלי לאהבתי. כשמומו בא לשאול אותי "האם אפשר לחיות ללא אהבה?" לפי כל ניסיון החיים שלי אני כבר יודע שאי אפשר לחיות ללא אהבה וכך גם עניתי לו. אני אוהב את מומו. הוא ילד מקסים ובא לבקר אותי והוא תמיד שואל שאלות מדהימות.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוכר שטיחים לשעבר, היה יושב קבע בבית-הקפה השכונתי. מומו נהג לשוחח עמו בעת מצוקה וממנו למד את חכמת החיים. חמיל שימש למומו "מורה נבוכים". הוא צבר הרבה ניסיון וחוכמה, הן בשל גילו המופלג והן בשל ספרים שהרבה לקרוא .

השאלה הגדולה שהטרידה את מנוחתו של מומו ועלתה לדיון מדי פעם בשיחותיו עם חמיל היתה: האם אפשר לחיות בלי אהבה? בשאלתו התכוון גם לעצמו וגם לגברת רוזה. חמיל העניק למומו את התשובה שאי-אפשר לחיות בלי לאהוב מישהו - תשובה שעיצבה במידה רבה מאוד את אישיותו של מומו.
מומו גם שאב עידוד וחיזוק מפילוסופיית החיים של האדון חמיל באשר לפערים האנושיים בין עלובי החיים. אפשר ללמוד על חמיל שהוא סבלני מאוד, מומו הרבה לשאול אותו שאלות ולמרות זה תמיד נעשה חענות ולא עיתצבן.

# data[].attributes.body
שמי הוא חמיל וחלק מהאנשים מכנים אותי גם אדון חמיל. לפרנסתי אני מוכר שטיחים ועבודה זו מעניקה לי סיפוק רב. אתם מבינים, אני כבר זקן וטיילתי בכל צרפת כשהייתי צעיר ולכן יש לי המון סיפורים מעניינים וחוויות לספר. מפאת עובדה זו במקום בו אני נמצא כולם מכירים אותי ומכנים אותי "חמיל עם עיני הקסם". אנשים רבים במהלך חיי אמרו לי שעיני יפות ומשרות שלווה על הבריות. שיעור חשוב שלמדתי הינו שבגילי הנשגב הדבר החשוב ביותר הוא לחייך ולהישאר שמח מאחר ורק כך אוכל להודות לאללה על כך שבירך אותי עם זיכרון טוב. כן, אם לא הבנתם עד עכשיו אני ערבי מוסלמי בדיוק כמו הילד ששואל אותי כל יום שאלות חדשות: מומו. יום אחד הוא שאל אותי - "האם ניתן לחיות ללא אהבה" תשובתי הייתה סיפור אהבתי, בצעירותי אהבתי  אישה יחידה במינה  -ג'מילה  אך דרכינו נפרדו, והבטחתי לעצמי שלעולם לא אשכח אותה. בחיים, לא ניתן לדעת מה יהיה יומך האחרון ולכן אני תמיד מוכן לספר ולהעביר הלאה את סיפורי וחוויותי, בנוסף, אני תמיד לובש ג'לבה אפורה כדי שאללה לא יתפוס אותי לא מוכן כאשר זמני יגיע.

# data[].attributes.headline
בר קניגסבוך 

# data[].attributes.subject
בר קניגסבוך 

# data[].attributes.body
חמיל, אדון חמיל . חמיל  מוכר שטיחים לפרנסתו,  חמיל הוא דמות חשובה בחיים של מומו לא רק שחמיל הינו ידידו של מומו אלא גם מייעץ לו הרבה . מוצאו של חמיל כמו מוצאו של מומו , ערבי. כאשר חמיל היה צעיר הוא טייל בכל צרפת אך כעת הוא אדם מבוגר וזקן, אך לפי הסיפור נראה כאילו זכרונו עדיין טוב . לפי הסיפור נראה כי מומו בעבר כבר בא להתייעץ עם אדון חמיל, שבמסעותיו השיג הרבה תובנות וידע על החיים .כאשר מומו בא לחמיל הוא  שואל אותו האם ניתן לחיות ללא אהבה. אך חמיל אינו עונה על התשובה בישירות אלא עונה לו בסיפור על אהובתו גמילה. מעצם תשובותיו של חמיל אפשר להבין שאינו סתם מנפנף את מומו וזורק שטויות לאוויר אלא שבאמת הוא מייחס אליו חשיבות. התשובה של חמיל  הייתה משמעותית מאוד עבור מומו ועזרה לו להבין דברים חשובים בחיים.

# data[].attributes.headline
סער וולפשטיין

# data[].attributes.subject
סער וולפשטיין

# data[].attributes.body
היי! אני חמיל , או בשבילכם - אדון חמיל. תקראו לי איך שתרצו.
למחייתי אני מוכר שטיחים, אבל שלא תחשבו שזה כל מה שעשיתי בחיי! שוטטתי בכל רחבי צרפת, ואפשר להגיד שכבר טעמתי מכל העולמות.
במקום בו אני נמצא , כולם מכירים אותי וכולם יודעים מי אני, ומעבר לזאת - יש המכנים אותי ״חמיל עם עיניי הקסם״, כן כן מה ששמעתם. כמובן שבלי להשתחצן, אבל אנשים אומרים שיש לי עיניים טובות המשרות תחושות רוגע ושלווה במקום בו אני נמצא.
אני ערבי מוסלמי , אם עוד לא הבנתם, בדיוק כמו מומו הקטן. מומו הזה, כמה שאלות הוא שואל.. פעם הוא שאל אותי האם ניתן לחיות בלי אהבה - וכמובן שלא יכולתי לסרב לו אלא לספר לו את הסיפור על ג׳מילה שלי. זיכרון מתוק בעבר הרחוק שלנצח יישמר בליבי, ולעולם לא אשכח. הבטחתי לה.
כל פעם שמומו מבקש ממני לשמוע סיפור תמיד אני עונה בחיוב ומספר. הרי אתה אף פעם לא יודע מתי הוא יומך האחרון, אז תמיד כדאי להיות מוכן לכך ולספר כמה שיותר סיפורים לאנשים בסביבתך. אה, ותמיד כדי ללבוש גם ג׳לבה אפורה, כדי שלא יהיה מצב שאללה יתפוס אותך לא מוכן, אתם יודעים.

# data[].attributes.body
אדון חמיל, מוכר מוכר שטיחים למחייתו, גם הוא ידידו של מומו. מוצאו ערבי, כמו מומו, והוא טייל בכל צרפת כשהיה צעיר. כעת הוא אדם זקן, אך נראה כי זכרונו עודנו איכותי וטוב. נראה כי מומו כבר התייעץ עם אדון חמיל בעבר, אשר יש לו ידע ותובנות רבות על החיים ממסעותיו. מומו שואל את חמיל האם ניתן לחיות ללא אהבה. חמיל משיב לאחר זמן כי יש דברים שעדיף שמומו לא ידע. מכך ניתן להסיק שחמיל מחבב את מומו ונותן חשיבות רבה לעצות שנותן לו, לא סתם זורק תובנות באוויר. אדון חמיל מספר למומו כי בצעירותו הייתה אישה שאהב אך דרכיהם נפרדו, והוא הבטיח לה שלא ישכח אותה. ואכן בגילו המופלג הוא זוכר אותה, מה שמראה שלאדון חמיל מסירות רבה והוא עומד בהבטחותיו כמה שניתן. עוד ניתן לומר, כי אדון חמיל אדם עמוק ורגיש, מכיוון שהסיפור הזה הוא מאוד רגשי, ולא מכיל פרטים פרקטיים, אלא יותר פרטים שקשורים לרגש.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא בחור זקן ממוצא ערבי, אשר עובד במכירת שטיחים. אדון חמיל נחשב לאדם חכם מאוד בשכונה עם הרבה נסיון חיים, שאותו השיג בכך שהספיק כבר בחייו הארוכים לטייל בכל רחבי צרפת, בניגוד לרוב אנשי השכונה שאין להם תקציב לכך. אדון חמיל חביב מאוד בשכונה, הוא מכיר את כולם וכולם מכירים אותו. הוא ידוע בשכונה כבן אדם עם המון חוכמת חיים, שנחשב אדם שמפעת גילו וחוכמתו, באים אליו הרבה אנשים בשכונה להתייעץ איתו ולשמוע את דעתו בנוגע לנושאים מסויימים בחייהים, ביניהם מומו, ששוחח איתו בנוגע לשאלה שהטרידה אותו שהיא "האם אפשר לחיות בעולם ללא אהבה", שעליו השיב לו בכך שלדעתו אי אפשר לחיות בעולם ללא אהבה. תשובה זו השפיעה מאוד על מומו. מומו מאוד מעריך ואוהב את אדון חמיל, וכך גם חמיל כלפיו - מאוד אוהב אותו ורוצה לעניק לו כמה שיותר מהידע שרכש במהלך חייו.

# data[].attributes.body
אני חמיל. אדון חמיל אם תרצו.. פה כולם מכירים אותי ואני מכיר את כולם, כי אני ותיק. למחייתי אני מוכר שטיחים ונהנה מכל רגע. לדעתי זו אומנות לא מוערכת מספיק, ותשמעו לי יש לי ידע. כל השכנים באים אליי לעצות ושיחות על החיים, כי יש ידע. יש האומרים שמעבר למוכר שטיחים אני חמיל עם עיני הקסם- עיניים יפות שמשרות אווירה טובה. אבל נו, אני סתם זקן עם עיניים נעימות למראה אפשר להגיד, והאווירה הטובה היא מין אללה שנתן לי תמיד רק לחייך. אללה... וג׳מילה. איי איי איי ג׳מילה. זיכרון מתוק שישאר בליבי לנצח, כי לא אוהב כך עוד לעולם וגם איני מתיימר לאהוב כך שוב. מספיק לי הזיכרון הזה, ובדיוק כך אמרתי למומו מהקומה השישית אצל גברת רוזה. ״האם אפשר לחיות ללא אהבה?״ הוא שאל אותי אז. נו, איזו שאלה. סיפרתי לו על ג׳מילה, והוא תמיד צמא לסיפורים שלי. סקרן וחכם הוא מומו. אני רק משתדל להפיץ כמה שיותר סיפורים, מפני שכל רגע יכול אללה להחליט שנגמר. לכן אני גם לבוש כל יום בג׳לבה אפורה. שלא יתפוס אותי אללה לא מוכן.

# data[].attributes.body
על קוראים לי אדון חמיל ואני מוכר שטיחים למחייתי. שוטטתי כל חיי ברחבי צרפת ואפשר להגיד שראיתי הכל. אני נוהג ללבוש ג׳לבה אפורה, כדי שלא אופתע כאשר אאלץ ללבוש מקטורן ביומי האחרון. מספרים עליי ש-״יש לי עיניים יפות המשרות רוח טובה על כל הסובב אותו״. אני מוסלמי ונוהג לקרוא בקוראן. אני מאמין באלוהים ומחשיב אותו כאב הרוחני. אני מודה לו כל יום על הדברים הטובים בחיי.
בצעירותי הכרתי אישה צעירה ואהבנו זה את זו במשך שמונה חודשים. הבטחתי לה שלא אשכח אותה לעולם ואכן, לאחר כשישים שנים, אני עוד זוכר אותה. אהבתי אותה כל כך שכאשר אני חושב עליה, אני מיד מחייך.
מידי פעם מגיע אליי לחנות ילד ערבי בשם מומו. הוא לא מכיר את הוריו ומתגורר עם אישה בעלת לב רחב בשם רוזה. הוא ילד מאוד חכם ואני מאמין שבעתיד הוא יכתוב ספר על ״עלובי החיים״. הוא נוטה לשאול אותי שאלות על משמעות החיים ואני אוהב לשוחח איתו עמוקות. אני רואה את עצמי כמעין מנטור עבורו וחשוב לי להעביר לו את יסודות הדת המוסלמית.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוכר שטיחים וכמו מומו גם הוא ממוצא ערבי, אדון חמיל היה מטייל באזור צרפת אך עכשיו הוא זקן מאוד. בשעות הפנאי שלו הוא נוהג לשבת בבית קפה של אדון דריס.

מומו היה מדבר עם אדון חמיל על חוויות שקרו לו וגם אהב לשמוע את חוויותיו של אדון חמיל, אדון חמיל היה אדון מלומד גם בקוראן וגם בחיים. מומו אהב ללמוד מחוכמת החיים של אדון חמיל שצבר מהספרים. אחת השאלות שהכי העסיקו את מומו זה האם אפשר לחיות ללא אהבה, חמיל הסביר למומו שאי אפשר לחיות ללא לאהב מישהו, התשובה הזאת הייתה משמעותית מאוד עבור מומו ועזרה לו להבין דברים חשובים בחיים.

# data[].attributes.headline
אלדר אסלנביילי

# data[].attributes.subject
אלדר אסלנביילי

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוכר שטיחים וכמו מומו גם הוא ממוצא ערבי, אדון חמיל היה מטייל באזור צרפת אך עכשיו הוא זקן מאוד. לאדון חמיל יש קשר טוב עם אנשים, תמיד באים להתייעץ איתו, לשמוע אותו ואת סיפוריו. מומו נהג לפגוש אותו בתקיפות והוא הפך להיות אחד הדמויות אשר עיצבו את הדמות והאישיות של מומו. בפרק הראשון, ניתן ללמוד עליו שהוא אדם אופטימי מכך שמוזכר שהוא תמיד מחייך ומאיך שהוא מגיב להערת מומו: "אדון חמיל, מדוע אתה תמיד מחייך? כך אני מודה יום-יום לאלוהים שחנן אותי בזיכרון טוב, מומו בני". מומו מבקר את אדון חמיל מדי פעם בחנותו ושם הם יושבים ומדברים. אדון חמיל אוהב מאוד לדבר עם מומו וחושב כי הוא ילד חכם מאוד והוא מאמין כי הוא מלמד את מומו דברים שאי אפשר ללמוד בחיים האמתיים ורואה בעצמו מאין מנטור למומו.

# data[].attributes.headline
נועה קילשטיין

# data[].attributes.subject
נועה קילשטיין

# data[].attributes.body
קוראים לי אדון חמיל. המקצוע שלי הוא מוכר שטיחים. אני נוהג לשבת בשנות הפנאי שלי בבית הקפה של אדון דריס. עכשיו אני זקן מאוד. בחיי צברתי הרבה ניסיון וחוכמה. הספקתי לשוטט בכל רחבי צרפת ולראות כבר הכל.

אני לובש יום יום ג'לבה אפורה, כדי שאם היום יהיה יום מותי- שלא אמות לבוש מקטורן. כבר השלמתי עם העובדה שאני זקן ושהמוות שלי מתקרב.

לפני כשישים שנה, כשהייתי צעיר, הכרתי אישה צעירה שאהבה אותי וגם אני אהבתי אותה. זה נמשך שמונה חודשים ואחר כך היא עברה לעבוד במוסד אחר, ואני עדיין זוכר אותה- שישים שנה אחרי. אמרתי לה 'לעולם לא אשכחך'. והשנים עברו ולא שכחתי אותה. לעיתים פחדתי, כי היו עוד חיים ארוכים לפניי. אבל עכשיו אני בטוח, לעולם לא אשכח את ג'מילה.
אני מודה כל יום על כך לאלוהים.

ממרום גילי והניסיון שצברתי בחיי אני יודע, לצערי, כי אפשר לחיות ללא אהבה.
הקשר ביני לבין מומו הוא אינו יום יומי, אבל אני אוהב את הנער הזה. אני חושב שמומו תופס ממני אדם משכיל והוא סומך על הדעה שלי. אני מרגיש כי מומו שואב השראה מפילוסופיית החיים שלי. אני מאמין כי הוא לומד ממני דברים שלא יוכל ללמוד בשום מקום אחר. כלים לחיים.

# data[].attributes.headline
אביב בן דרור

# data[].attributes.subject
אביב בן דרור

# data[].attributes.body
אדון חמיל- שמי חמיל ואני מוכר-השטיחים, כמו מומו, גם אני ממוצא ערבי. הספקתי כבר בעברי לששוטט ברחבי צרפת וראיתי כמעט הכול. יש שיאמרו שאני בעל עיניים יפות המשרות רוח טובה על סובבי. אך עם כל זאת אני כבר זקן מאוד ומזדקן רק יותר ויותר.

הקשר ביני לבין מומו הוא די מועט אך אני חושב שהוא די רלוונטי בהתבגרותו של מומו, בזכותי הוא לומד דברים שלא לומדים בשום בית ספר.

·       אני אדם מאמין ואני נוהג לדבר עם אלוהים: "כך אני מודה יום-יום לאלוהים שחנן אותי בזיכרון טוב, מומו בני."

·       אני אוהב אישה אחת בכל נפשי ולעולם לא אשכח אותה:" לא אשכח את ג'מילה. לא נותרו לי עוד שנים רבות, אמוּת לפני שאשכח אותה."

אני מפחד מלהתחייב, לפחות פחדתי:" לפעמים פחדתי, כי היו עוד חיים ארוכים לפני ואיזו התחייבות יכולתי להתחייב".

# data[].attributes.body
שמי הוא חמיל, תוכלו גם לקרוא לי אדון חמיל... כך הרב קוראים לי. לפרנסתי אני מוכר שטיחים ואני מאוד מעריך את העבודה. פה בשכונה כולם מכירים אותי ואני גם מכיר אותם. כבר בעברי הספקתי לטייל ברחבי צרפת, יש לי המון סיפורים מעניינים וחוויות לספר, ראיתי כמעט הכול. יש האומרים שאני בעל עיניים יפות המשרות רוח טובה על הסביבה. אני כבר מאוד זקן ומזדקן רק יותר ויותר. אחד הדברים החשובים שלמדתי עד כה הוא להישאר אופטימי וכמובן שהחיוך הוא הדבר החשוב ביותר, לחייך, להישאר שמח ולהודות לאללה שבירך אותי עם זיכרון טוב.

אני ערבי מוסלמי בדיוק כמו מוחדמד, מומו הקטן והסקרן. הילד שיורד לבית הקפה בשביל לשאול אותי כל היום שאלות וצמא לדעת עוד מהחיים ולהבין את העולם, הקטנצ'יק הזה יודע מה הוא רוצה, אני אומר לכם... הוא לא כמו כולם, הוא יגיע רחוק.

מומו יום אחד שאל אותי "האם ניתן לחיות ללא אהבה?" כמובן שסיפרתי לו את הסיפור על ג'מילה, האהבה המתוקה מהעבר הרחוק. אני אף פעם לא אשכח אותה, עד סוף חיי. מומו בא אליי כל יום במטרה לשמוע עוד סיפורים, חוויות ואת תשובותיי לשאלותיו. תמיד אני מספר לו איזה סיפור מעברי.... תמיד עדיף לזרוק ולשתף, אתה לא יודע מתי יהיה יומך האחרון....

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוסלמי מוכר שטיחים לשעבר, ידיד של רוזה. אדון חמיל הוא אדם שצבר הרבה ניסיון וחכמה בשל גילו המופלג ובשל הספרים הרבים שנהג לקרוא, ובשל מסעותיו בעולם. לאדון חמיל יש קשר טוב עם אנשים, תמיד באים להתייעץ איתו, לשמוע אותו ואת סיפוריו. אדון חמיל הוא אדם נחמד, מכובד על ידי הסביבה, אוהב להקשיב ולעזור, חייכן, בעל ניסיון חיים וחוכמה. הוא רווק ותמיד מספר סיפורים על אהבתו הראשונה והיחידה שאותה לא מסוגל לשכוח, היה בניהם קשר של 8 חודשים ומאז שומר לה אמונים ואינו מסוגל לעבור הלאה. אדון חמיל מהווה למומו מין תחליף לאביו, הוא מלמד את מומו על הדת המוסלמית שהם חולקים בה, על אלוהים, על אהבה. מומו מכבד מאוד את אדון חמיל ולוקח ממנו המון דברים, הוא לוקח ממנו ביטויים, לומד ממנו שפות ועוד. אדון חמיל היה בשביל מומו מקום מפלט בו הוא יכול לשתף וללמוד ערכים. חמיל מעניק למומו תקווה ואהבה, מומו מושפע מדבריו ומגיע בסיום הרומן למסקנה שאי אפשר לחיות ללא אהבה לאדון חמיל יש השפעה רבה על מומו והוא לוקח חלק גדול בעיצוב דמותו.

# data[].attributes.body
קוראים לי חמיל. אני זקן ועובד כמוכר שטיחים. אני מאמין בדת של הערבים. אני חושב שיש לי אינפורמציה שלא לכולם יש. אני מכיר ילד חכם שקוראים לו מומו או (מוחמד). בעיניי מוחמד ילד מאוד מאוד חכם. אני נהנה לדבר איתו וללמד אותו דברים שאי אפשר ללמוד במציאות. בגלל שלמוחמד אין הורים אני חושב שאני מלמד אותו דברים שהורה היה מלמד. חוץ מזה אני חושב שאני יודע הרבה יותר דברים מאדם ממוצע וזה עושה אותי מיוחד מעיניי מוחמד.

# data[].attributes.headline
נועם גלוזברג

# data[].attributes.subject
נועם גלוזברג

# data[].attributes.body
אדון חמיל, ככל הידוע בשנות השמוניםם  לחייו, מוכר שטיחים ערבי בבלויל צרפת. הוא משחק תפקיד חשוב בחיי מומו, מפני שמומו רואה בו כאדם חכם ורואה את ניסיון החיים שלו.
בפרק הראשון, ניתן ללמוד עליו שהוא אדם אופטימי מכך שמוזכר שהוא תמיד מחייך ומאיך שהוא מגיב להערת מומו: "אדון חמיל, מדוע אתה תמיד מחייך? כך אני מודה יום-יום לאלוהים שחנן אותי בזכרון טוב, מומו בני". אותו משפט גם מראה לנו שאדון חמיל הוא אדם דתי.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הוא מוכר שטיחים זקן מאוד שגר בצרפת. מומו נהג לפגוש אותו בקביעות והוא הפך להיות אחד הדמויות אשר עיצבו את הדמות והאישיות של מומו. אדון חמיל היה איש מלומד, גם בקוראן וגם בחיים עצמם. מומו נהג לדבר איתו ארוכות על דברים שקרו לו וגם רצה לשמוע על החוויות של האדון. אחת השיחות הכי מחוננות של מומו ושל אדון חמיל היא לאחר שמומו מבין שגברת רוזה מטפלת בו בגלל תשלום שהיא מקבלת בשבילו. מומו יורד לבית הקפה ופוגש את אדון חמיל. השניים מנהלים שיחה עד שמומו שואל את האדון אם אפשר לחיות בלי אהבה. השאלה הייתה תקפה גם לגבי מומו שהרגיש שהאדם היחיד שחשב שאוהב אותו ללא תנאים עושה זאת בשביל כסף, וגם לגבי גברת רוזה, אישה מאוד מבוגרת שחיה לבדה (כלומר בלי בן זוג) ומקדישה את חייה לטיפול בילדים קטנים.

# data[].attributes.body
אדון חמיל הינו מוכר שטיחים לשעבר, היה יושב קבע בבית-הקפה השכונתי. מומו נהג לשוחח עמו בעת מצוקה וממנו למד את חכמת החיים. בעקבות הניסיון וחוכמה שצבר אדון חמיל, הן בשל גילו המופלג והן בשל ספרים שהרבה לקרוא הוא שימש עמור מומו כמורה דרך.

השאלה הגדולה שהטרידה את מנוחתו של מומו ועלתה לדיון מדי פעם בשיחותיו עם חמיל היתה: האם אפשר לחיות בלי אהבה? בשאלתו התכוון גם לעצמו וגם לגברת רוזה. חמיל העניק למומו את התשובה שאי-אפשר לחיות בלי לאהוב מישהו - תשובה שעיצבה במידה רבה מאוד את אישיותו של מומו.

# data[].attributes.body
"כל החיים לפניו" מאת אמיל אז'אר

שיעור ראשון

יש לקרוא את הפרק הראשון והשני (עמודים 9-17).

לאחר מכן עליכם ליצור פרופיל אישי (תעודת זהות) של אדון חמיל

יש להסתפק רק  במידע שמופיע בשני הפרקים הראשונים.

את תעודות הזהות יש להעלות על גבי שלושת הלוחות השיתופיים.

השקף יכלול את הפרטים הבאים בתמציתיות:

1. פרטי מידע על הדמות.

2.מהות הקשר עם מומו.

3.תכונות שניתן ללמוד על הדמות וביסוס הטיעון בדוגמאות.

4.יש לצרף ציור / תמונה שמזכירה לכם את הדמויות כפי שהם נראים בדמיונכם.