# data[].attributes.body
velkochovy zemědělského průmyslu

testování kosmetiky na zvířatech

tvorba migračních bariér

destrukce přírodních biotopů

# data[].attributes.body
odhazování odpadků

narušování přírodních památek

poškozování krajinného rázu

# data[].attributes.body
narušování krajinného rázu, odhazování odpadků

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Asi nejhorší situace je v tomto ohledu na Černém jezeře, které si mnozí pletou s plovárnou," upozorňuje vedoucí Informační a strážní služby Správy NP Šumava Adam Diviš / Ilustrační snímek, Černé jezero.

Osvěžující koupel v horkých letních dnech, třeba v Černém jezeře na Železnorudsku, je možná příjemná pro návštěvníky, ovšem devastující pro ekosystém těchto unikátních biotopů. Navíc takové koupání se může hodně prodražit. Upozorňuje na to Správa Národního parku Šumava.

Plešné, Prášilské, Černé, Čertovo a Laka. Pět ledovcových jezer patří mezi nejčastější cíle návštěvníků Šumavy. Plešné jezero navštíví ročně na 25 tisíc lidí, jezero Laka více než dvojnásobek a cestku k Prášilskému jezeru si ročně najde bezmála 70 tisíc návštěvníků. V letních měsících se přitom někteří v nich koupají a to i přes přísný zákaz.

„Žádné jezero nezůstává ušetřené. Jen na Plešném si to málokdo troufne, jelikož tam je stálá služba našich strážců. Asi nejhorší situace je v tomto ohledu na Černém jezeře, které si mnozí pletou s plovárnou," upozorňuje vedoucí Informační a strážní služby Správy NP Šumava Adam Diviš.

„Přitom nerespektováním zákazu koupání lidé vážně poškozují velmi citlivé vodní ekosystémy jezer. Znečištění, které je s koupáním spojeno, negativně ovlivňuje přírodní prostředí živočichů a rostlin, které tu žijí. V ohrožení tak jsou i například šídlatky, vodní plavuně, které v Černém a Plešném jezeře mají u nás jedinou lokalitu výskytu," vysvětluje hydrobioložka Správy Národního parku Šumava Eva Zelenková.

Ekosystém ledovcových jezer je velmi citlivý a ani za více než 20 let po odsíření uhelných elektráren, jejichž emise doslova převrátily život v jezerech na ruby, se ještě nevrátil do normálu.

„Už tak kyselá jezera byla dlouhé desítky let vystavena kyselým dešťům, které jejich pH snížily až o jeden nebo dva stupně. To mělo fatální vliv na život v nich. Vymizeli i velmi drobní živočichové, jako třeba buchanky a perloročky. Ty už ale v některých jezerech opět monitorujeme, takže cesta je dobrá. Jezera navíc slouží jako lokality, kde se dlouhodobě sleduje kvalita životního prostředí. Je však nutné dodržovat omezení, která zajišťují jejich nerušený vývoj, včetně právě zákazu koupání," dodává Eva Zelenková.

Pracovníci Informační a strážní služby Národního parku Šumava bohužel při každé kontrole v těchto územích rozdají několik pokut, které mohou jít až do tisíců korun.

„Návštěvníci by si měli především uvědomit, že nepoškozují nás jako strážce, ale unikátní přírodu a jedinečný ekosystém, který byl námi už jednou těžce poškozen a teď se pomalu ozdravuje. Neměli bychom se k němu chovat i nadále tak necitlivě," apeluje na návštěvníky Adam Diviš.

Strážci Národního parku Šumava proto po celé léto zvýší dohled u všech Šumavských jezer a v jejich okolí, například na Jezerní hoře nad Černým jezerem, kam není možné vstupovat kvůli ochraně tetřeva hlušce.

„Královský hvozd s Jezerní horou je nejzápadnějším územím Šumavy, kde ještě přežívá populace tetřeva hlušce. Nemá to tady ale jednoduché, protože je to izolované prostředí, navíc s velmi drsným klimatem. A pohyb veřejnosti v místech, kde nacházejí klid, ať už v zimě nebo právě teď v létě, jim jejich život dále ztěžuje. Přitom stačí tak málo - respektovat jejich svobodu na úkor té naší a nevstupovat tam, kde je to zákonem zakázáno," vysvětluje Ivo Procházka z Chráněné krajinné oblasti Šumava.

Pracovníci Informační a strážní služby se také musejí zaměřovat i na rybáře, kteří využívají pro rybaření pravý břeh Lipenské vodní nádrže. Někteří přitom nerespektují omezení, která zde platí a jsou jasně uvedená i v pravidlech pro rybaření v revírech Českého rybářského svazu - táboří zde nebo rozdělávají ohně.

„Na pravém břehu Lipna se nacházejí jedinečné a cenné biotopy chráněné i v rámci soustavy NATURA 2000, kterými jsou vegetace vysokých ostřic, nevápnitá mechová slatiniště, přechodová rašeliniště, údolní jasanovo-olšové luhy, podmáčené smrčiny a další Žije zde například zvláště chráněný tetřívek obecný, orel mořský, chřástal polní, pohybuje se zde los evropský. Všechny tyto druhy jsou velmi citlivé na rušení a pro jejich přežití je důležité, zachovat jim dostatek životního prostoru a co nejvíce klidu," říká vedoucí Chráněné krajinné oblasti Šumava Silvie Havlátková.

„Na nelegální táboření, rozdělávání ohňů a vjezdy motorových vozidel připravujeme kontroly, při kterých budeme spolupracovat s Policií České republiky a profesionální rybářskou stráží. A i když v tomto případě hrozí pokuta na místě až do výše 10 000 korun a pokud věc předáme do správního řízení, může se pokuta pro fyzickou osobu vyšplhat až na desetinásobek, jde spíš o to, aby si rybáři uvědomili, že by se při rybolovu měli chovat ohleduplně k životnímu prostředí a nepoškozovat nelegální činností cenné mokřadní ekosystémy se zvláště chráněnými druhy rostlin a živočichů. Jsem přesvědčený, že každý rybář je milovníkem přírody a nechce ji ničit," zakončuje mluvčí Národního parku Šumava Jan Dvořák.

Online diskuse

Redakce Ekolistu vítá čtenářské názory, komentáře a postřehy. Tím, že zde publikujete svůj příspěvek, se ale zároveň zavazujete dodržovat pravidla diskuse. V případě porušení si redakce vyhrazuje právo smazat diskusní příspěvěk

Všechny komentáře (2)

# data[].attributes.attachment_link.title
Koupání v ledovcových jezerech na Šumavě vážně poškozuje jejich křehký ekosystém - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
"Asi nejhorší situace je v tomto ohledu na Černém jezeře, které si mnozí pletou s plovárnou," upozorňuje vedoucí Informační a strážní služby Správy NP Šumava Adam Diviš / Ilustrační snímek, Černé jezero. Osvěžující koupel v horkých letních dnech, třeba v Černém jezeře na Železnorudsku, je možná příjemná pro návštěvníky, ovšem devastující pro ekosystém těchto unikátních biotopů.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
ČT24 - Nejdůvěryhodnější zpravodajský web v ČR - Česká televize

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kolos dlouhý 297 metrů plující pod vlajkou Libérie a převážející 120 tisíc tun ropy se po nárazu rozlomil a jeho mazlavý obsah se začal valit do moře. Tato nehoda byla první velkou ropnou katastrofou na evropském pobřeží.

Torrey Canyon, postavený v roce 1959 v USA, vezl kuvajtskou ropu určenou k dalšímu zpracování. Jak ukázalo vyšetřování, byl kapitán lodi Pastegno Rugiatti v době havárie na velitelském můstku sám a měl za sebou nepřetržitou třicetihodinovou službu.

Hodinu před osudným nárazem přijal příkaz k plavbě do Milford Haven. Určil směr a nastavil autopilota. Zřejmě však při stanovení polohy zaměnil signály majáku Wolf Rock se signály majáku Bishop Rock a loď byla navedena přímo na útes.

Než se posádka vzpamatovala, tanker se silně naklonil a jeho bok byl rozpárán v délce přes 200 metrů. Stáhnout loď z útesu se poté nepodařilo ani třem remorkérům.

Pokusy zlikvidovat skvrnu napalmem nevyšly

Ropný koberec pokrývající hladinu v délce přes 50 kilometrů zasáhl za pár dnů pobřeží Cornwallu. Protože šlo o první havárii takového typu, s níž nebyly žádné zkušenosti, pokoušeli se záchranáři zapálit ropnou skvrnu napalmovými pumami. Ta se ale dále šířila a největší škody napáchala ve Francii na bretaňských plážích.

Na ropnou skvrnu byl posléze letecky rozprášen přípravek, který ji zčásti, za cenu vzniku toxických produktů, rozložil. Po řadě pokusů se letounům Royal Air Force podařilo zápalnými pumami, raketami a leteckým palivem zapálil zbytek tankeru, jenž se v té době již rozlomil na tři části.

Mořská flóra a fauna se z této rány vzpamatovávaly řadu let. Mnohem více než samotná ropa jim ale uškodily silné chemikálie (rozpouštědla či odmašťovadla) použité v obrovském množství.

Jak zlikvidovat ropnou katastrofu?

Odstraňování rozlité ropy z mořské hladiny je komplikované. Nejprve je třeba zamezit šíření ropné skvrny - k tomu se používají plovoucí bariéry. Ty jsou důležité zejména pro ochranu pobřeží před znečištěním, nejsou však příliš účinné v rozbouřeném moři, kdy se voda s rozlitou ropou přelévá přes ně.

Soustředěním ropy uvnitř norných stěn se však brání většímu odpařování, které se významně podílí na odstranění ropného povlaku při rozptýlení na velké ploše.

Samo odstraňování ropných skvrn z mořské hladiny lze provádět pomocí speciálních lodí, které sbírají tenkou povrchovou vrstvu vody smíšenou s ropou. Takto sebranou ropu lze posléze využít například při výrobě asfaltů.

Metoda ale vyžaduje klidnou mořskou hladinu a ani v tom případě není příliš účinná. Problémem je i to, že například USA velké lodi tohoto druhu nevlastní. Při velké ropné havárii u břehů Aljašky v roce 1989 tak musela být na pomoc vyžádána speciální plavidla z tehdejšího SSSR.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nejhorší ropné katastrofy zabily statisíce zvířat a zničily celé ekosystémy

# data[].attributes.attachment_link.description
Ropa je drogou moderní civilizace. Díky ní poháníme průmysl, získáváme potraviny, léky i oblečení. Havárie tankerů ale ukazují, že ropa sice je dobrý sluha, ale zlý pán. K první velké ropné katastrofě na evropském pobřeží došlo přesně před padesáti lety - 18. března 1967 u jihozápadního pobřeží Británie.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dlouhou dobu byly pláže lemované palmami v letovisku Kuta na indonéském ostrově Bali rájem pro turisty. Bílý písek je však nyní zaplaven tolika odpadky, které sem vyplavuje Indický oceán, že tu byl vyhlášen stav pohotovosti, píše agentura AFP.

Plastové obaly a další odpadky zaplavují pláže, kde se turisté opalují a koupají, zatímco surfaři kloužou po vlnách, které na tento turisty nejoblíbenější ostrov přinášejí odpad všeho druhu.

"Když si chci zaplavat, není to nic příjemného," říká rakouská turistka Vanessa Moonshineová na okraji pláže v letovisku Kuta na jihu ostrova. "Vidím tu spousty odpadků, každý den a v každou hodinu. Přichází to vždy z moře, je to opravdu hrozné," dodává.

Odpadky, které se hromadí na plážích, škodí pověsti Bali, které je opěvováno jako ostrov snů pro turisty, a vyostřují problém s odpadem v celé Indonésii.

Toto souostroví v jihovýchodní Asii, které je čtvrtou nejlidnatější zemí na světě s 255 miliony obyvatel, je po Číně druhým největším světovým producentem odpadu v moři. Ročně vypustí do moře 1,29 milionu tun odpadu, který působí obrovské škody na ekosystémech a lidském zdraví.

Na Bali se tento problém vyostřil tak, že místní úřady v listopadu vyhlásily kvůli odpadu stav pohotovosti, a to včetně pláží v letovisku Kuta a v Jimmbaranu a Seminjaku, které jsou nejnavštěvovanějšími okresy ostrova. Ten loni přivítal více než pět milionů turistů.

Denně sbírá na plážích odpadky 700 komunálních zaměstnanců a 35 kamionů odváží zhruba 100 tun odpadu na blízkou skládku.

"Lidé v zelených kombinézách odpadky vysbírají, ale druhý den je situace stejná," konstatuje německý turista Claus Dignas a podotýká, že množství odpadu přinášeného oceánem je pokaždé, kdy přijede na Bali na dovolenou, větší a větší.

"Nikdo nemá chuť si lehnout na lehátko a dívat se na všechen ten odpad," říká.

Problém se zhoršuje v období dešťů, od listopadu do března, kdy odpad na pláže přinášejí silné větry a mořské proudy a kdy vzedmuté řeky odnášejí odpad na pobřeží, vysvětluje Putu Eka Merthawan z místní organizace na ochranu životního prostředí.

Podle oceánografa I Gede Hendrawy z univerzity Udayana na Bali jde o stejně vážnou hrozbu, jako je velká erupce sopky. Ta Bali zasahuje už dva měsíce: asi 75 kilometrů od letoviska Kuta chrlí sopka Agung mraky šedého dýmu. To vedlo ke zrušení mnoha rezervací turistů a k přesídlení desetitisíců obyvatel žijících nedaleko kráteru.

"Odpadky obtěžují turisty, ale problém je mnohem vážnější: mikroplasty mohou kontaminovat ryby, které po konzumaci mohou způsobit zdravotní problémy lidem, jak je rakovina," vysvětluje vědec.

Indonésie se připojila ke čtyřicítce zemí, které se podílejí na kampani OSN Čisté oceány. Ta byla zahájena počátkem loňského roku. Indonéská vláda se zavázala, že do roku 2025 sníží plastový odpad o 70 procent. Chce také rozšířit recyklaci odpadu, která tu zatím téměř neexistuje, a omezit používání plastových sáčků v maloobchodě.

Podle Hendrawy by bylo třeba plastové sáčky v obchodech zakázat a lépe informovat obyvatelstvo. "Ústřední vláda by měla zesílit kampaň za omezení plastových obalů," zdůrazňuje.

Na Bali by měla regionální vláda vyčlenit více peněz z rozpočtu na to, aby upozorňovala obyvatele na nutnost ochrany vodních zdrojů a na nezbytnost neházet do nich odpadky, soudí Hendrawa.

BEZK využívá agenturní zpravodajství ČTK, která si vyhrazuje veškerá práva. Publikování nebo další šíření obsahu ze zdrojů ČTK je výslovně zakázáno bez předchozího písemného souhlasu ze strany ČTK.

Online diskuse

# data[].attributes.attachment_link.title
Na indonéském ostrově Bali jsou pláže zaplavené odpadky, úřady vyhlásily stav pohotovosti - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Dlouhou dobu byly pláže lemované palmami v letovisku Kuta na indonéském ostrově Bali rájem pro turisty. Bílý písek je však nyní zaplaven tolika odpadky, které sem vyplavuje Indický oceán, že tu byl vyhlášen stav pohotovosti, píše agentura AFP.

# data[].attributes.body
- třídíme odpad
- neodhazujeme odpadky v přírodě
- respektujeme přírodní památky
- sbíráme odpadky v přírodě
- chováme se šetrně k přírodě, nepoškozujeme ji

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Na řadě míst Jihočeského kraje se dobrovolníci v těchto dnech zapojili do do akce Ukliďme svět. Jedná se o likvidaci odpadů a nelegálních skládek v přírodě i ve městech. Akci koordinuje Český svaz ochránců přírody (ČSOP) a dobrovolníci si mohli vybrat libovolný den, kdy se do úklidu pustí.

Například ve Strakonicích se v sobotu zaměřili na likvidaci odpadků v okolí přibližně dvoukilometrového úseku kolem řeky Otavy. "Bylo nás 22, ale rozptýlili jsme se v terénu, abychom splňovali i opatření kvůli koronaviru," řekl Jan Juráš z pořádající ekoporadny při Šmidingerově knihovně ve Strakonicích. Likvidaci odpadů v přírodě se věnuje několik let. Podle něj společnost zaznamenala v tomto směru minimální vývoj. "Asi už nás ani nepřekvapí, co všechno v přírodě najdeme. Nicméně my to chápeme hlavně jako osvětovou akci, které se účastní i děti. A tím pádem si osvojí ohleduplnější přístup k životnímu prostředí," řekl.

Pátým rokem se akce Ukliďme svět účastní také v Lenoře na Prachaticku. Dobrovolníci tam uklízejí odpadky v obci i okolí. "Nemáme jeden konkrétní den, kdy se sejdeme. Každý uklízí, kdy má čas a kdy mu to nejvíc vyhovuje. Vždy nahlásí lokalitu, do které se chystá a dostane pytle na odpadky," uvedl za organizátory Filip Chrapan. Dodal, že letošní model úklidu je kvůli koronaviru jiný než v minulých letech. "Dříve jsme to dělali v jeden den a na závěr se opékaly buřty. Ale to bohužel teď nejde, proto jsme nechali každému termín na výběr," řekl.

Podle Chrapana zůstává v přírodě i kolem silnic mnoho odpadů. Připustil ale, že se situace v posledních letech možná nepatrně zlepšila. "Ale myslíme si, že důležité je ten vizuální dojem. Protože podle nás pořádek dělá zase pořádek. Pokud lidi uvidí, že se nikde neválí odpadky, také je tolik nebudou vyhazovat tam, kam nepatří. A v tom je největší přínos akce," řekl.

Kampaň Ukliďme svět v Česku od roku 1993 organizuje Český svaz ochránců přírody, je součástí globální akce Clean Up the World. Do kampaně se každoročně zapojují tisíce dobrovolníků. V letech 2017 až 2020 se konala společně s kampaní Ukliďme Česko. Od letoška pokračuje opět samostatně.

Hlavní úklidový den letos připadá na Den Země, který se od počátku 70. let koná 22. dubna. Původně souvisela s protesty proti negativním dopadům průmyslového rozvoje na životní prostředí. Později se akce rozšířila do dalších zemí. Každoročně se k němu podle pořadatelské organizace EARTHDAY.ORG připojuje téměř 200 států světa a více než miliarda lidí.

BEZK využívá agenturní zpravodajství ČTK, která si vyhrazuje veškerá práva. Publikování nebo další šíření obsahu ze zdrojů ČTK je výslovně zakázáno bez předchozího písemného souhlasu ze strany ČTK.

Online diskuse

# data[].attributes.attachment_link.title
Do akce Ukliďme svět se zapojila i řada míst na jihu Čech - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Na řadě míst Jihočeského kraje se dobrovolníci v těchto dnech zapojili do do akce Ukliďme svět. Jedná se o likvidaci odpadů a nelegálních skládek v přírodě i ve městech. Akci koordinuje Český svaz ochránců přírody (ČSOP) a dobrovolníci si mohli vybrat libovolný den, kdy se do úklidu pustí.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vadí vám nepořádek, který potkáváte v přírodě na svých cestách? A nemáte nic proti tomu po ostatních uklízet? Rádi se podělíte o své zkušenosti s dobrovolným sběrem odpadků? Tak právě pro vás je určený nový web Jozevec.cz.

Foto: Petr Schneider/ Jozevec.cz

Autor webu Petr Schneider je sám aktivní sběrač. I jemu vadilo při výletech a cestách v přírodě zakopávat o odpadky, které tam někdo zahodil. „Přemýšlel jsem, co s tím. Donutit ty, co to tam nechali, aby si to odnesli, je nesmysl. Zkoušet plošně vychovávat lidi by bylo složité. Hledal jsem tedy řešení, které by bylo v mé sféře vlivu," vysvětluje své pohnutky, které ho přivedly k založení webové stránky sdružující lidi, kteří mají zájem o přírodu bez smetí.

Ze svých zkušeností vycházel Petr Schneider i při návrhu speciální sběračské tašky. „Když člověk nejde cíleně uklízet, tak na to není vybaven. Do batohu, kde mám svačinu, si odpadky nedám a tahat v ruce igelitku se mi nechce," popisuje úskalí dobrovolného sběru odpadků Schneider. Zájemcům proto nabízí ke koupi praktickou tašku, do které se vloží igelitka a do kapsy se můžou dát rukavice. „Předpokládal jsem, že by se tím měl odbourat blok, tvořený tím, že se člověk nechce zašpinit a že to nemá kam dát. Testoval jsem to na sobě a na svém okolí a fungovalo to," svěřuje se se svými zkušenostmi Schneider.

Ať si již dobrovolný sběrač pořídí tašku s obrázkem maskota celého projektu Jezevcem Jonášem, nebo bude nosit svojí vlastní tašku, může se na stránkách zaregistrovat a následně přímo na webových stránkách zaznamenávat, kde a co sebral. Registrace podle organizátora k ničemu nezavazuje, jelikož se jedná čistě o stránku sdružující lidi podobného smýšlení, která nemá žádnou právní formu.

„Registrací na webu může člověk vyjádřit sympatie, ale lepší je dát je najevo činy. Ať s naší taškou nebo bez, s webem nebo bez něj. Důležitý je výsledek," zdůrazňuje Schneider. Zároveň ale upozorňuje na nevděčný charakter této aktivity, která není moc vidět. „Uklizeného lesa si nikdo nevšimne, zaneřáděného ano," říká Schneider.

Web tak podle jeho slov může sloužit i jako místo zviditelnění této činnosti, poděkování aktivním lidem a příklad, že to funguje a že má smysl se přidat.

„Nenutíte lidi dělat něco nového, co by jim bralo další volný čas. Prostě jdou na výlet, na který by stejně šli, a cestou seberou pár odpadků," vysvětluje Schneider. „Je jasné, že to neosloví každého, ale menší množství lidí, kteří to dělají pravidelně, dokážou dosáhnout nezanedbatelného efektu."

Stránky jezevce Jonáše najdete také na facebooku.

Tento text vznikl v rámci projektu Environmentální občanské poradenství, který je realizován díky finanční podpoře SFŽP a MŽP.

Online diskuse

Redakce Ekolistu vítá čtenářské názory, komentáře a postřehy. Tím, že zde publikujete svůj příspěvek, se ale zároveň zavazujete dodržovat pravidla diskuse. V případě porušení si redakce vyhrazuje právo smazat diskusní příspěvěk

# data[].attributes.attachment_link.title
Sbírejte odpadky v přírodě, jezevec Jonáš vám pomůže - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Vadí vám nepořádek, který potkáváte v přírodě na svých cestách? A nemáte nic proti tomu po ostatních uklízet? Rádi se podělíte o své zkušenosti s dobrovolným sběrem odpadků? Tak právě pro vás je určený nový web Jozevec.cz. Foto: Petr Schneider/ Jozevec.cz Autor webu Petr Schneider je sám aktivní sběrač.

# data[].attributes.body
znečištění ovzduší

toxické látky v prostředí

zvýšená míra radioaktivity

# data[].attributes.body
znečištění ovzduší

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
ČT24 - Nejdůvěryhodnější zpravodajský web v ČR - Česká televize

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Smogová situace bývá vyhlašována, pokud alespoň na polovině stanic překročil dvanáctihodinový průměr hodnotu 100 mikrogramů na metr krychlový a ve výhledu na 24 hodin se nepředpokládá jeho pokles. Na měřicích stanicích v Olomouci, Hranicích, Přerově i Prostějově byl limit 50 mikrogramů na metr krychlový překročen více než dvojnásobně.

Nejhorší situace je v Hranicích na Přerovsku, hodinové koncentrace zde byly dnes ráno na 133 mikrogramech, denní průměr překračoval limit téměř trojnásobně. Stejné aktuální hodnoty měla kolem 08:00 také stanice v Olomouci-Hejčíně, čtyřiadvacetihodinové koncentrace překračovaly sto mikrogramů.

V Přerově je městská doprava zdarma

Špatně se lidem dýchá také v Prostějově a v Přerově, kde jsou dvojnásobně překročeny limity hodinové i denní. V Přerově na situaci zareagovala místní radnice, která ráno rozeslala lidem prostřednictvím SMS zprávy o tom, že je vyhlášena smogová situace. Město řidiče žádá, aby omezili jízdu autem. „Městská autobusová doprava je v Přerově zdarma od 10:00 do odvolání," uvádí radnice prostřednictvím infokanálu.

Rozptylové podmínky jsou nadále špatné i ve Zlínském, přetrvává v něm smogová situace. Meteorologové ji vyhlásili v pondělí ráno kvůli vysokým koncentracím polétavého prachu v ovzduší. V blízké době nevylučují ani vyhlášení regulace.

Nejhůř se na Zlínsku dýchá ve Valašsklém Meziříčí a Zlíně

Imisní limit 50 mikrogramů na metr krychlový je více než dvojnásobně překročen na všech měřicích stanicích v kraji. Nejhorší situace je stále ve Valašském Meziříčí na Vsetínsku, kde čtyřiadvacetihodinová koncentrace polétavého prachu v ovzduší dosáhla v úterý v 8:00 hodnoty 140 mikrogramů na metr krychlový. V Kvítkové ulici ve Zlíně byla ve stejný čas 137,3 mikrogramu, v Otrokovicích na Zlínsku 131,6 mikrogramu, v Uherském Hradišti 130,7 mikrogramu, na stanici pod Jižními Svahy ve Zlíně 120,6 mikrogramu a v Kroměříži - Těšnovicích 109 mikrogramů. Rozptylové podmínky ve Zlínském kraji se začaly rapidně zhoršovat už o uplynulém víkendu.

Na Ostravsku stále platí regulace

V Moravskoslezském kraji v aglomeraci Ostravska, Karvinska, Frýdecko-Místecka a na Třinecku je kvůli znečištění vzduchu vyhlášena regulace. Podniky musejí přijmout opatření, aby ovzduší ještě více neznečišťovaly. Imisní limit byl v úterý ráno překročen na všech měřicích stanicích, na některých i více než čtyřnásobně. Například v Karviné byla tato hodnota 224 mikrogramů na metr krychlový. Také podle aktuálních hodinových koncentrací je v převážné části regionu situace stále hodnocena jako špatná, na některých místech jako velmi špatná. Jde o Karvinou a Věřňovice na Karvinsku.

Při zhoršení rozptylových podmínek by lidé měli snížit fyzickou námahu venku nebo pouze krátce větrat. Jelikož se na zvýšených hodnotách významně podílejí emise z aut, motoristé by měli zvážit nutnost každé jízdy. Děti, nemocní a starší lidé by měli omezit pobyt venku, ostatní sportování a pobyt v zakouřených prostorách.

# data[].attributes.attachment_link.title
Meteorologové vyhlásili v Olomouckém kraji smogovou situaci. Špatně se dýchá i na Zlínsku a severní Moravě

# data[].attributes.attachment_link.description
Meteorologové v noci na úterý vyhlásili v Olomouckém kraji smogovou situaci. Důvodem jsou vysoké koncentrace polétavého prachu. Není vyloučeno ani vyhlášení regulace. Za špatnou označuje ČHMÚ situaci na měřicích stanicích v Olomouci, Hranicích na Přerovsku, v Přerově i v Prostějově. Smogová situace je i ve Zlínském kraji, v Moravskoslezském je vyhlášena regulace.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Newyorskou podzemkou se každý den veze 5,5 milionu pasažérů. Aby tu po dobu 20-40 minut dýchali vzduch obohacený o polétavé prachové částice PM 2,5 v koncentraci 251 μgm-3. Tedy 7x více, než by měli.

Nejezděte autem. Radši vyrazte na cestu do práce metrem, prospějete tím sobě i životnímu prostředí. Zní to rozumně a k životnímu prostředí vstřícně, ale tak úplně to pravda není. Protože čistota ovzduší v metropolitních systémech je žalostná. Například ovzduší v newyorské podzemce překračuje doporučené zdravotní limity až 70x. Je to cesta, kterou svému zdraví neprospějete. Zvlášť když ji absolvujete každý den několikrát.

Podzemky a metra jsou vlastní více než šedesáti státům světa a v řadě měst jsou bezkonkurenčním primárním módem hromadné přepravy osob. Z deseti nejvytíženějších dopravních systému metra na světě se šest nachází v Asii a čtyři z toho v Číně. V Sao Paulu, Paříži nebo Hongkongu přepraví 1,5 miliardy pasažérů, v Pekingu a Kantonu pak 2,5 miliardy, v Tokiu skoro 3 miliardy osob ročně. To jsou dobré zprávy, protože jednou z často zmiňovaných výhod metra ve velkých metropolích je, že prakticky uvolňují přehuštěné silnice od osobní přepravy, zbavují ulice aut a tím činí ovzduší měst pro všechny méně znečištěné, dýchatelnější. Jenže se méně už hovoří o tom, že ovzduší uvnitř metra moc dýchatelné není. Je často ještě více znečištěné než to na povrchu v dopravní špičce na magistrále.

Za hranici limitů

Zdravotní limit, povolenou bezpečnou denní kontaminaci, stanovili američtí hygienikové u částic PM 2,5 na 36 μgm na metr krychlový (experti Světové zdravotnické organizace WHO pak doporučují raději méně než 25 μgm). V žádném ze 71 systému metra ve Spojených státech se ale s podlimitní koncentrací nesetkáte. Relativně nejčistší ovzduší bylo naměřeno v Bostonu, Washingtonu DC a ve Filadelfii, byť i tady byl doporučený limit s průměrnou naměřenou hodnotou 145 μgm-3 překročen čtyřnásobně. Jak potom vypadají ti opravdu špinaví?

Žebříček vede město New York, jehož podzemkou se každý den veze 5,5 milionu pasažérů. Aby tu po dobu 20-40 minut (průměrná doba jízdy) dýchali vzduch obohacený o polétavé prachové částice PM 2,5 v koncentraci 251 μgm-3. Tedy 7x více, než by měli. Úplným extrémem je pak trasa metra, napojující newyorský Manhattan na New Jersey. Koncentrace znečištění PM 2,5 tu dosahovala 1499 μgm-3. Tedy zhruba 77x více, než kolik činí ono znečištění ovzduší nad zemí.

Uvnitř londýnského metra je vzduch (PM 2,5 tu měla hodnotu 247,2 μgm-3) 3x-8x znečištěnější, než v jiných zde fungujících prostředcích hromadné přepravy.

„Taková míra znečištění je typická spíš pro požáry nebo pro demolice budov, ale nikoliv pro metro," říká k tomu Terry Gordon, profesor medicíny, který se na měřeních podílel. „Je to snad vůbec nejhorší naměřené znečištění na světě, které překoná Peking i Dillí v těch nejhorších smogových dnech." Můžete žít zdravě, cvičit, nekouřit. Ale pravidelná projížďka newyorským metrem vám stejně zvýší pravděpodobnost kardiovaskulárního onemocnění o 10 %.

Krtci z celého světa

Rizika znečištěného ovzduší v podzemce se netýkají jen prachových polétavých částic: znečištění má díky chabé ventilaci přepestrou povahu směsi těkavých látek, mikroorganismů, plísní, hub a bakterií; řady sloučenin odvozených od prvků železa, chromu a manganu, chemikálií vznikajících při rozkladu organických zbytků. V tomto kontextu pak lze motivování obyvatel amerických metropolí k častějšímu využívání metra chápat jako snahu vyrábět další pacienty. Přitom nad zemí je vzduch 2x-7x čistší než v metru.

Spojené státy americké v tom ale rozhodně nejsou samy. Starší měření kvality ovzduší z metra v Hongkongu sice řadí s koncentracemi částic PM 2,5 24,1-49,8 μgm-3 mezi ty čistší, ale rozhodně to neplatí pro oxid uhelnatý. S průměrnými koncentracemi okolo 1500 ppm se tu pasažéři během jízdy pohybovali na hraně diskomfortu a počínajícího ohrožení života. Štěstí, že průměrná délka cesty tu činí 30-40 minut, protože s danou koncentrací CO déle než hodinu by už skutečně mohlo jít o nepřežití.

V Sao Paulu, Paříži nebo Hongkongu přepraví metro 1,5 miliardy pasažérů, v Pekingu a Kantonu pak 2,5 miliardy, v Tokiu skoro 3 miliardy osob ročně.

Pekingské metro zase umí překvapit neobvykle vysokou koncentrací plísní a houbových spor v ovzduší metra. Podobně jako třeba Soul nebo Londýn. Ten je mimochodem zajímavý tím, že uvnitř jeho metra je vzduch (PM 2,5 tu měla hodnotu 247,2 μgm-3) 3x-8x znečištěnější, než v jakémkoliv jiném zde fungujícím nadzemním prostředku hromadné přepravy.

Aby se v Indii lépe dýchalo

Vyloženě specifickým případem je pak metro v indickém Dillí. To se dočkalo zásadního rozvoje v době, kdy po jeho ulicích jezdilo 7,9 milionů registrovaných osobních vozů. A ovzduší tomu odpovídalo. Po letech finančně náročné výstavby a kampani na podporu podzemky pak bylo dosaženo kýženého úspěchu: nad zemí, v ulicích, se podařilo snížit lokalizované zdroje znečištění CO o 34 %. O 24-29 % bylo méně oxidu dusičitého, o 26-29 % méně oxidu uhličitého. Prostě úspěch. Jenže k úspěchu bohužel patří i to, že oněch 1,5 milionu pasažérů je nyní uvnitř metra vystaveno koncentracím PM 2,5 600 μgm-3. Takže dýchají mnohonásobně špinavější vzduch, než kdyby byli na povrchu.

A jak to vlastně máme doma? Poněkud starší měření z roku 2015 přisuzuje pražskému metru průměrnou koncentraci PM 2,5 93,9 μgm-3. Což na Evropu vlastně vůbec není špatné, ale pořád je to skoro čtyřikrát víc, než kolik by vám doporučila Světová zdravotnická organizace. A pořád je to taky skoro 8x víc, než kolik toho „nadýcháte" v centru, na zemském povrchu. Metro jako hromadný způsob dopravy, šetrnější k životnímu prostředí, je určitě příhodnou odpovídající volbou. Zdravější variantou pro lidské zdraví ale určitě zatím není.
Radomír Dohnal
Autor je spolupracovníkem Ekolistu.cz.

Dále čtěte |

Další články autora |

Online diskuse

Redakce Ekolistu vítá čtenářské názory, komentáře a postřehy. Tím, že zde publikujete svůj příspěvek, se ale zároveň zavazujete dodržovat pravidla diskuse. V případě porušení si redakce vyhrazuje právo smazat diskusní příspěvěk

Všechny komentáře (5)

Zajimave je, ze takto dulezita cisla jsou tak stara. Treba i v te Praze by bylo take zajimave vedet napr. jak homogenni to znecisteni je. (Ma vyznam pro odhad, jak huste ta dalsi mereni delat, aby namerene udaje byly primerene presne) O kolik cisteji je ve vagonu na Rajske zahrade proti Mustku apod. :) Udivuje mne taky zde dnes, v ere Covidu, nejsou k dispoozici nejake zajimave udaje o pritomnosti viru ve vzduchu vagonu, stanic pripadne na ruznych povrsich ve vagonech apod.

Zrušíme auta, metro taky, proč by vlastně lidi měli někam jezdit? Doma mají sedět a okopávat svůj komunitní záhonek s lokálními plodinami.

Zapomněl jste ještě na letadla, ty přijdou také zrušit. Hosana!

Jinými slovy - jezděte metrem abyste si zkrátili život. Budete sice ekologičtější, ale budete žít kratší dobu, čímž vlastně taky přispějete k ochraně životního prostředí.

Přesně tak, každým nadechnutím ubíráte ze vduchu vzácný kyslík a vydechujete skleníkový CO2. Čím dřive zemřete, když už jste se narodil, tím více ušetříte přírodu a kyslíkem bohatý vzduch pro Gretku a další bojovníky proti CO2.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kvalita ovzduší v metru je špatná po celém světě. Limity jsou několikanásobně překračovány - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Nejezděte autem. Radši vyrazte na cestu do práce metrem, prospějete tím sobě i životnímu prostředí. Zní to rozumně a k životnímu prostředí vstřícně, ale tak úplně to pravda není. Protože čistota ovzduší v metropolitních systémech je žalostná. Například ovzduší v newyorské podzemce překračuje doporučené zdravotní limity až 70x.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pojmenování (název) životní situace

Únik nebezpečné chemické látky do životního prostředí

Základní informace k životní situaci

Únik nebezpečné chemické látky do životního prostředí může znamenat vážné ohrožení životů a zdraví občanů nebo životního prostředí. Může k němu dojít např. vlivem havárie
v chemickém závodě, požáru ve skladu chemikálií, dopravní nehody. Občan se o vzniklé životní situaci dozví zpravidla po zaznění varovného signálu "Všeobecná výstraha" (kolísavý tón sirény po dobu 140 vteřin) a následné verbální informace z "mluvící" sirény, rozhlasu nebo televize. Aby občan dokázal eliminovat možné následky této situace na minimum, musí znát zásady chování a jednání v takovéto situaci.

Kdo je oprávněn v této věci jednat (podat žádost apod.)

Každý občan v takovéto situaci jedná dle vlastních schopností, znalostí, dovedností a pokynů vydávaných příslušnými státními orgány a orgány územních samosprávných celků.

Jaké jsou podmínky a postup pro řešení životní situace

Když dojde k úniku nebezpečné chemické látky, která může ohrozit život a zdraví, jsou občané varováni prostřednictvím sirén varovným signálem "Všeobecná výstraha".

Po zaznění varovného signálu "Všeobecná výstraha" (kolísavý tón sirény po dobu 140 vteřin):

a) okamžitě se ukryjte
* vyhledejte úkryt v nejbližší budově; úkrytem může být výrobní závod, úřad, kancelář, obchod, veřejná budova i soukromý dům (byt),
* jestliže cestujete automobilem a uslyšíte varovný signál, zaparkujte automobil
a vyhledejte úkryt v nejbližší budově,
* okamžité ukrytí v nejbližší budově se doporučuje proto, že v okamžiku zaznění varovného signálu ještě nevíme, k jaké mimořádné události došlo; pobyt na volném prostranství může, v případě úniku nebezpečné látky do životního prostředí, poškodit Vaše zdraví,

b) zavřete dveře a okna
* dveře a okna se zavírají proto, že siréna může s velkou pravděpodobností signalizovat únik toxických látek, plynů, jedů nebo radioaktivních látek; uzavřením prostoru snížíte pravděpodobnost vlastního poškození zdraví,

c) zapněte rádio nebo televizi
* informace o tom, co se stalo, proč byla spuštěna siréna a varováno obyvatelstvo a co dělat dále, uslyšíte v mimořádných zpravodajstvích hromadných informačních prostředků; tyto informace jsou sdělovány i obecním rozhlasem, popř. elektronickými (tzv. "mluvícími") sirénami.

Jakým způsobem můžete zahájit řešení životní situace

a) když se nacházíte doma a uslyšíte varovný signál "Všeobecná výstraha"
* zavřete okna a dveře,
* zapněte rádio nebo televizi a řiďte se pokyny, které Vám budou sdělovány.

b) když se nacházíte venku a uslyšíte varovný signál "Všeobecná výstraha"
* vejděte do nejbližší budovy (domu, obchodu apod.) a požádejte majitele o dočasné ukrytí.

U elektronických "mluvících sirén" uslyšíte verbální informaci, co se stalo (tzn. "mluvící sirénu" poznáte při ověřování provozuschopnosti jednotného systému varování a vyrozumění, které se provádí zpravidla každou první středu v měsíci ve 12 hodin a to tak, že po zaznění zkušebního signálu uslyšíte verbální informaci o prováděné zkoušce sirén).

Úkryt opusťte až tehdy, když pominou důvody k ukrývání. O tom se dozvíte opět z rádia, televize nebo místního rozhlasu. Může se stát, že budete vyzváni k evakuaci. V tom případě si připravte evakuační zavazadlo (batoh, cestovní tašku nebo kufr), do kterého si dejte nejnutnější věci (základní trvanlivé potraviny, nejlépe v konzervách, dobře zabalený chléb a pitnou vodu, předměty denní potřeby, jídelní misku a příbor, osobní doklady, peníze, pojistné smlouvy a cennosti, přenosné rádio s rezervními bateriemi, toaletní a hygienické potřeby, léky, svítilnu, náhradní prádlo, oděv, obuv, pláštěnku, spací pytel nebo přikrývku, kapesní nůž, zápalky, šití a další drobnosti). Zavazadlo označte svým jménem a adresou. Při odchodu nezapomeňte v domě uhasit otevřený oheň v topidlech, vypnout elektrické spotřebiče (mimo ledniček a mrazniček), uzavřít přívod vody a plynu, ověřit zda i sousedé vědí, že mají opustit byt. Kočky a psy si vezměte s sebou, ostatní zvířata, včetně exotických zvířat, ponechte doma a dobře je předzásobte vodou a potravou. Vezměte evakuační zavazadlo, uzamkněte byt a dostavte se na určené evakuační středisko. Dětem vložte do kapsy oděvu cedulku se jménem a adresou.

Na které instituci životní situaci řešit

Občan získá informace o charakteru možného ohrožení, o připravených záchranných
a likvidačních pracích a ochraně obyvatelstva v případě vzniku mimořádné události na příslušném obecním úřadě.
Zaměstnanec získá informace o charakteru možného ohrožení, o připravených záchranných a likvidačních pracích a ochraně obyvatelstva v místě dislokace pracoviště od svého zaměstnavatele (příslušné právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby).
Právnická osoba nebo podnikající fyzická osoba získá informace o charakteru možného ohrožení, o připravených krizových opatřeních a způsobech jejich provedení u příslušného obecního úřadu.
Výše uvedené informace můžete získat také u jednotek Hasičského záchranného sboru ČR.

Kde, s kým a kdy životní situaci řešit

Obraťte se s dotazy u malých obcí na starostu obce nebo u větších obcí na odbor životního prostředí městského úřadu nebo obecního úřadu s rozšířenou působností. Obrátit se můžete také na stanici Hasičského záchranného sboru ČR , na odbor ochrany obyvatelstva hasičského záchranného sboru kraje nebo na jeho územní odbor , který je dislokován v Mostě.

Jaké doklady je nutné mít s sebou

Žádné doklady nejsou stanoveny.

Jaké jsou potřebné formuláře a kde jsou k dispozici

Předepsané formuláře nejsou stanoveny.

Jaké jsou poplatky a jak je lze uhradit

Správní ani jiné poplatky nejsou stanoveny.

Jaké jsou lhůty pro vyřízení

Lhůty pro vyřízení nejsou stanoveny.

Kteří jsou další účastníci (dotčení) řešení životní situace

Zaměstnavatelé - poskytují informace svým zaměstnancům.

Elektronická služba, kterou lze využít

Podle kterého právního předpisu se postupuje

Zákon č. 224/2015 Sb., o prevenci závažných havárií způsobených vybranými nebezpečnými chemickými látkami nebo chemickými směsmi a změně některých zákonů
Zákon č. 239/2000 Sb., o integrovaném záchranném systému a o změně některých zákonů
Zákon č. 240/2000 Sb., o krizovém řízení a o změně některých zákonů (krizový zákon)

Jaké jsou opravné prostředky a jak se uplatňují

Opravné prostředky jsou řešeny v souladu se správním řádem. Lhůta pro vyřízení žádosti je 30 dní.

Popis byl naposledy aktualizován

# data[].attributes.attachment_link.description
Pojmenování (název) životní situace Únik nebezpečné chemické látky do životního prostředí Základní informace k životní situaci Únik nebezpečné chemické látky do životního prostředí může znamenat vážné ohrožení životů a zdraví občanů nebo životního prostředí. Může k němu dojít např. vlivem havárie v chemickém závodě, požáru ve skladu chemikálií, dopravní nehody.

# data[].attributes.body
nadměrná těžba:

neobnovitelných zdrojů (uhlí, ropa) obnovitelných zdrojů (půda, voda)

# data[].attributes.body
nadměrná těžba

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Řada oborů lidské činnosti je spojována s přímou újmou na životním prostředí. Je ale také řada aktivit, které mají neméně devastující dopad, ale většinovou společností jsou přehlíženy. „Třeba taková těžba stavebního písku pravděpodobně bude jednou z těch největších globálních environmentálních krizí, o které jste nejspíš nikdy neslyšeli," říká Vince Beiser, novinář, který se v článku pro deník Bussines Insider rozhodl na problém zaměřit.

Písek sice na první pohled nevypadá jako právě obchodně výnosná komodita, ale pokud dokážete spojit ve správný čas nabídku s poptávkou, nemůžete si na nedostatek peněz stěžovat. Přesně tak o své situaci hovoří Fey Wei Dong, jeden z čínských překupníků písku. Jako podnikatel se zaměřil na sektor, který se bez něj dnes neobejde: stavebnictví. Každý den skupuje od místních vytěžený písek z největšího sladkovodního jezera Pcho-jang-chu a posílá jej o skoro 500 km dál po řece Jang-c'-ťiang do Šanghaje. Tato metropole totiž potřebuje zoufale růst a k tomu potřebuje beton. Písek pro stavby dodává mezi jinými i pan Dong. Jak výnosný je to byznys? Stačí si jen představit, že Šanghaj měla v roce 2000 něco kolem 7 milionů obyvatel a nyní jich má třiadvacet. A ti všichni chtějí bydlet, přičemž potřebují také městskou dopravní infrastrukturu. „Za posledních deset let vyrostlo v Šanghaji více mrakodrapů, než kolik jich dohromady stojí v New Yorku," říká pan Dong. „Můj písek pomohl postavit třeba letiště v šanghajském Pudongu."

Zdá se, že všichni jsou spokojení. V čem je tedy problém? Například v tom, že kvůli výnosnému obchodu s pískem dnes brázdí 4400 kilometrů čtverečních hladiny Pcho-jang-chu stovky plujících bagrů, rypadel a nakladačů. Ty nejmenší vypadají i při práci velmi skromně, zatímco ty největší jsou schopny vyzvednout ze dna 10.000 tun písku za hodinu. Údajů o těžbě si před časem povšiml i geograf Alabamské univerzity David Shankman. „Nejdřív jsem tomu nechtěl věřit, že by se v nějakém jezeře v Číně těžilo více písku, než ve třech největších průmyslových pískových lomech v USA dohromady, ale je to opravdu tak."

Ročně se z jezera vyveze na stavby po celé Asii 236 milionů tun písku. A s masivní těžbou začínají i problémy. Třeba drastickým poklesem výšky hladiny jezera. V Číně má ale každý problém technické řešení. V tomto případě došlo na prohloubení a rozšíření koryt řek, zásobující jezero vodou. Tento přístup ale nefungoval: voda se v jezeře nezdrží a do navazující Jang-c'-ťiang jen odtéká více vody. Problémy mají i místní, kteří se tu tradičně živili rybolovem. Snížená kvalita vody, její kalnost a nedostatek, pak dělá problémy také zemědělcům.

A konečně: dobře se tu už nevede ani živočichům. Vzhledem k tomu, že Pcho-jang-chu se ještě nedávno počítalo za největší zimoviště ptáků (jeřábů, čápů, kachen, husí) a že jeho vody jsou téměř posledním útočištěm sladkovodních říčních delfínů, rýsuje se těžba písku už ve velmi negativním světle. Hluk těžebních strojů a pohyb plavidel po hladině totiž narušuje delfínům sonar, podle kterého vyhledávají kořist. V Číně stojí zájmy ochrany přírody až za řešením výstavby měst a podobná situace panuje i v jiných koutech světa. „Všechna nová a moderní města si říkají o neuvěřitelné objemy písku pro svou výstavbu," píše Beiser. „Od Pekingu po Lagos se všechny metropole pro miliony obyvatel staví z betonu a každá z jejich budov je s další spojena asfaltem, který se bez štěrku a písku také neobejde." Přitom není písek jako písek. Například v Dubaji, který se prakticky rozkládá na poušti, si na stavbu luxusních hotelů nechají písek přivážet z Austrálie. Těžba pomocí rypadel ze dna čínského jezera vzbuzuje rozruch, ale podobně (byť méně nápadně) si počínají i těžaři ve Spojených státech amerických.

Ti ale sází na lodě vybavené obřími vysavači. S jejich pomocí pak ze dna moří luxují písek, který skladují a přeprodávají stavitelům. Co se děje pod hladinou vidět není. „A proto máme v Kalifornii jedny z nejrychleji erodujících pobřeží," říká profesor Ed Thompson z Monterey, který proti této praxi vystupuje. „Ročně tak přicházíme o osm akrů nedotčeného pobřeží." S jeho tvrzením ale nesouhlasí mexická společnost Cemex, která při pobřeží Kalifornie díky legislativní mezeře písek vysává už od osmdesátých let. Ke konfliktům došlo i při rozšiřování přístaviště v britském Doveru. Na stavbu zařízení, hrází a přístavních mol měl být využit písek z přímořských písčin Lough Neagh, které jsou významnou ptačí rezervací. Několik let se táhnoucí spor skončil smírem (Britové ale dál těží pětinu spotřebovávaného písku ze dna moří). Když přijde na těžbu písku v Keni, Kambodži nebo Indii, není už protestující slyšet. Různé způsoby těžby - ze dna řek nebo z břehů a náplavů, z jezer, z mělčin nebo v říční nivě, ze dna moří či z pláží - využívají různých technologií a působí na životní prostředí odlišným způsobem. Přírodě neprospívají nikdy.

„Je to vlastně úplně ten samý příběh, jako když se bavíme o přelovení oceánů rybářskými flotilami nebo o kácení deštných pralesů," říká Pascal Peduzzi, pověřený výzkumník OSN, který se globální těžbě písku věnuje. „Je to prostě jen další příklad neudržitelného rozvoje, těžby omezeného zdroje. Problém totiž je, že množství písku, který bychom mohli těžit udržitelným způsobem, na příhodných lokalitách, je definitivně omezen. Ale urbanizace krajiny a růst měst nám dává najevo, že poptávka po písku nikoliv."

Online diskuse

# data[].attributes.attachment_link.title
Těžba stavebního písku jako ekologický problém, o kterém jste asi dosud neslyšeli - Ekolist.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Řada oborů lidské činnosti je spojována s přímou újmou na životním prostředí. Je ale také řada aktivit, které mají neméně devastující dopad, ale většinovou společností jsou přehlíženy. „Třeba taková těžba stavebního písku pravděpodobně bude jednou z těch největších globálních environmentálních krizí, o které jste nejspíš nikdy neslyšeli," říká Vince Beiser, novinář, který se v článku pro deník Bussines Insider rozhodl na problém zaměřit.

# data[].attributes.body
Každá změna  v našem životě může zmírnit dopad na životní prostředí. Začni ještě dnes:-)

# data[].attributes.attachment_link.description
Tento web je projektem organizace: Hnutí DUHA - Friends of the Earth Czech Republic Údolní 33 602 00 Brno Česká republika Tel.: +420 545 214 431 Neziskové organizace nemají tučné rozpočty. Mají ale svoje dárkyně a dárce, o které se mohou opřít. Buďte také jedním z nich a darujte, aby projekt Umění žít vidělo více lidí.

# data[].attributes.body
velkochovy zemědělského průmyslu
testování kosmetiky na zvířatech
tvorba migračních bariér

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Právo21 - Právo srozumitelně a pro všechny

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Již od roku 2004 zakázala Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/15/ES, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků v rámci Evropské unie testování finálních kosmetických produktů na zvířatech. Rok 2009 lze z hlediska testování na zvířatech nepochybně nazvat přelomovým. Právě 11. březen tohoto roku stanovila Evropská komise jako den, kdy nabude účinnost zákaz prodeje testovaných produktů na území Evropské unie.

Další významný mezník nastal v roce 2013, kdy nabylo účinnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1223/2009 o kosmetických přípravcích . V jeho důsledku se sjednotil přístup evropských států a zakázal dovoz i prodej všech kosmetických výrobků testovaných na zvířatech, včetně těch, jejichž jednotlivé složky takovými testy prošly. Zdánlivě není třeba mít v tomto směru v rámci Evropské unie obavy. Navzdory změně, kter á se v této oblasti v minulosti udála, zde ale stále můžeme nalézt hned několik háčků.

Jak testování na zvířatech probíhá?

Mnozí by mohli očekávat, že například šampony budou testovány tak, že se jimi zvíře jednoduše umyje, aby bylo jisté, že nedojde k podráždění pokožky či jiné nežádoucí reakci. Realita se ale od této představy diametrálně liší.

Je testování kosmetiky na zvířatech nezbytné?

Testování kosmetických produktů na zvířatech v drtivé většině případů nejen že není nutné, dokonce ani nijak zvlášť nevypovídá o bezpečnosti produktu. Každý živočich je fyziologicky a anatomicky odlišný. Testy se nejčastěji provádí na myších, potkanech, králících, rybách, ale také na kočkách, psech a v některých případech dokonce opicích či dalších zvířatech. Ačkoliv pak výrobky v testech vyjdou jako nezávadné, v případě lidského organismu může vyvstat některá z nežádoucích reakcí, a to právě z důvodu již zmíněných odlišností.

Mezi další faktory ovlivňující výsledky testů patří skutečnost, že člověk výrobky používá zpravidla dlouhodobě a opakovaně. Negativní účinky pro člověka se při jednorázovém použití v rámci testu na zvířatech nemusí projevit. Roli může hrát i stres, kterému jsou zvířata vystavována při testování. Také tyto faktory mohou do určité míry ovlivnit funkce zvířecího organismu a jeho reakce na testovanou látku. To přispělo k potřebě hledání vhodnějších alternativ, které umožní garanci nezávadnosti kosmetických produktů.

Jako nejjednodušší a častá alternativa se využívají pokusy na dobrovolnících. Ač by mnozí mohli namítat, že z hlediska etiky by bylo lepší, kdyby se produkty nejprve otestovaly na zvířeti, faktem zůstává, že na rozdíl od zvířat se dobrovolníci na testy hlásí ze své vlastní vůle. Následně se jim také dostane náležité odměny. Když se u dobrovolníka objeví problém a organismus reaguje jinak, než je žádoucí, testování se okamžitě ukončí a dobrovolníkovi se dostane lékařského ošetření. Zvíře takové štěstí mít nemusí.

Dalšími alternativními metodami jsou počítačové programy. Mnohdy vládnou schopností odhalit potenciální chemické reakce a zjistit závadnost výrobků. Využívány jsou také uměle vypěstované vzorky lidské kůže, testy na jatečním odpadu a další. Seznam schválených alternativních metod pro Evropskou unii naleznete na stránkách Evropského centra pro validaci alternativních metod.

Testování kosmetiky na zvířatech na půdě Evropská unie

V rámci Evropské unie se testy kosmetických produktů na zvířatech již před několika lety zakázaly. To ale bohužel zcela nezaručuje, že se na evropský trh nedostávají výrobky, které testování na zvířatech absolvovaly. Velmi problematickou oblast tvoří aspekt kontroly dodržování zákazů.

Každý členský stát by si sám měl vytvořit síť kontrolních orgánů a mechanismů. Nebyl stanoven jednotný kontrolní mechanismus. Kontrola v jednotlivých členských státech proto dosahuje různé úrovně. To ale nebrání závěru, že se jedná o jednu z klíčových otázek, kterou Evropská unie řeší. Evropský parlament například ve své tiskové zprávě z února roku 2018 deklaroval snahu o prosazení zákazu testování kosmetiky na zvířatech v celosvětovém měřítku.

V ideálním případě by tohoto cíle chtěl dosáhnout do roku 2023. Pro úplnost považujeme za vhodné doplnit, že čisticí prostředky pro domácnost ani lékárenské výrobky tomuto zákazu nepodléhají.

Jak je to s testováním produktů v Číně?

Velký problém představuje export kosmetických produktů do mimoevropských zemí. Například v Číně předpisy stanovují, že veškeré kosmetické výrobky z dovozu se musí na zvířatech otestovat. Jedná se tedy o přesně opačné pravidlo oproti trhu Evropské unie. Toto pravidlo se přitom netýká pouze výsledného produktu, nýbrž také složek, které se k jeho výrobě použily. To může často vést k velké dezinformaci spotřebitelů.

Mnohé společnosti, které u nás propagují své výrobky, samy produkty na zvířatech netestují, k čemuž se ostatně často i v rámci reklam hrdě hlásí. Nicméně v případě, že své produkty vyváží do Číny, jsou jejich produkty ještě před uvedením na trh povinně otestovány - pravděpodobně v některé z asijských zemí. Povinné testy na zvířatech se ale netýkají e-shopů, které působí mimo území Číny a zasílají své produkty přímo čínským zákazníkům.

I v Číně můžeme pozorovat postupnou změnu přístupu, zapříčiněnou mimo jiné zvyšujícím se povědomím veřejnosti o tom, co vlastně testování pro zvířata obnáší, a s tím spojenou poptávkou o netestované produkty. Od roku 2014 Čína nepožaduje povinné testování na zvířatech u produktů, které v ní byly vyrobeny a spadají do kategorie takzvaných běžných výrobků. Mezi tyto se řadí parfémy, make-up a kosmetika používaná k péči o vlasy, pokožku a nehty. Bohužel, ani domácí výrobci se prozatím naopak nevyhnou testování takzvaných speciálních produktů, tedy barev na vlasy, trvalé ondulace, přípravků na růst vlasů, deodorantů, bělících krémů a dalších přípravků deklarujících na obalu konkrétní účinky.

Zda bude Čína pokračovat ve zmírňování požadavků, ukáže čas. S ohledem na aktuální dění se lze přiklánět spíše k pozitivním scénářům. Čína totiž v posledních letech zahájila spolupráci se zahraničními centry pro alternativní testování. V loňském roce také spustila ve spolupráci s organizací Cruelty Free International pilotní projekt , který by měl v blízké budoucnosti umožnit zahraničním výrobcům kosmetiky uvádět na trh netestované produkty.

Jak poznat netestované výrobky?

Nabízí se jasná otázka. Můžeme vůbec zakoupit kosmetiku, která na zvířatech s jistotou otestována nebyla? Ačkoliv to vyžaduje určitou dávku snahy ze strany kupujících, takové výrobky na evropském trhu dostupné jsou. Vodítkem mohou být certifikáty. Asi nejznámějším certifikátem je tzv. „Humane cosmetics standard" , tedy HCS certifikát. Tento certifikát uděluje mezinárodní organizace Cruelty Free International a k jeho získání musí žadatel splnit řadu podmínek. Na produktech se projevuje zobrazením loga, nejčastěji takzvaného „leaping bunny", tedy králíčka ve skoku. U takto značených produktů máme jistotu, že testování na zvířatech nepodstoupily. Seznam společností, které certifikát získaly, naleznete na stránkách zmíněné organizace. S ohledem na velmi důsledné audity a pravidelné kontroly jej můžeme označit za zřejmě nejdůvěryhodnější z certifikátů.

Dalším certifikátem je . Tento certifikát garantuje, že nejméně 75 % látek obsažených v daném produktu pochází z přírodních zdrojů. K udělení tohoto certifikátu výrobek taktéž nesmí být testován na zvířatech, stejně jako jeho jednotlivé složky. K zajištění důvěryhodnosti se certifikát uděluje pouze na dva roky, pak jsou produkty opět podrobeny kontrole. Často se objevuje také logo , k němuž uděluje certifikáty britská organizace Vegan Society. Toto logo garantuje, že výrobky ani jednotlivé složky nebyly nikdy testovány na zvířatech, ani v nich nejsou k nalezení žádné živočišné složky. Na rozdíl od dříve zmíněných certifikátů se tento certifikát uděluje pouze jednotlivým produktům. Nedává nám sice jistotu, že výrobce vůbec nepoužívá testy na zvířatech, ale produkt s tímto logem testován na zvířatech nebyl.

Pro usnadnění orientace v jednotlivých značkách zmíníme ty, co lze bez obav zakoupit v drogeriích. Jedná se o všechny privátní značky společnosti SOLVENT, které prodává síť drogerií Teta (např. Ameté, Ellie, 4WARD, Happy mimi a podobně). Dále privátní výrobky drogerií DM (Alverde, Balea a další), které sice uvádí i na čínský trh, ale pouze v rámci e-shopu. Jistotu, že nedochází k testům na zvířatech, lze mít také u výrobků společnosti Dermacol. Ten své výrobky uvádí na čínský trh pouze přes online platformu distributora v Hongkongu. Společnost Dermacol nicméně využívá ingredience, které byly v minulosti na zvířatech testovány. Běžně dostupné jsou také výrobky Manufactura, Marks & Spencer, Lush, Melvita či Ecover, které dokonce oplývají certifikátem HCS. Výrobce produktů Gabriela Salvette o získání certifikátu HCS usiluje a lze jej tedy taktéž považovat za v tomto směru důvěryhodnou značku.

Problematické mohou být například výrobky společností L´oreal, Procter & Gamble (např. Gilette, Pantene, Wella, Head & Shoulders a další), Nivea, Henkel (např. Schwarzkopf, Taft nebo Gliss Kur), Unilever (např. Rexona, Dove, Radox, Signal), Johnson & Johnson, Maybelline, Avon nebo Oriflame. Tyto společnosti v drtivé většině proklamují, že s testováním na zvířatech nesouhlasí. Mnohé z nich dokonce významně podporují vývoj alternativních metod testování a snaží se vyvolat diskusi a následnou změnu legislativy v zemích, kam své výrobky vyváží, tak, aby se testy v budoucnu nepožadovaly. To ovšem nic nemění na aktuálním stavu věci, tedy že výrobky těchto společností mohly být na zvířatech testovány.

Může přijít změna?

Bohužel, testování na zvířatech představuje i v dnešních dnech problém. Ke změně přitom mohou přispět nejen výrobci kosmetických produktů, ale také sami zákazníci. Zajímejme se o to, co kupujeme. Možná tím budeme motivovat výrobce, aby více dbali o ochranu zvířat a přestali kosmetiku vyvážet do zemí s povinným testováním. Navíc lze předpokládat, že pokud by k tomu došlo, země s povinným testováním by měly větší zájem na změně vlastních zákonů. Jak vypovídají uvedené seznamy, nemusí to pro nás být tak náročné a není třeba se vzdávat produktů, které máme rádi, ani se bát velkých výdajů. Alternativních výrobců existuje totiž víc než dost.

# data[].attributes.attachment_link.title
Testování kosmetiky na zvířatech není minulostí. Je-li vyvážena do Číny, výrobce ji testovat musí

# data[].attributes.attachment_link.description
Již od roku 2004 zakázala Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/15/ES, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků v rámci Evropské unie testování finálních kosmetických produktů na zvířatech. Rok 2009 lze z hlediska testování na zvířatech nepochybně nazvat přelomovým. Právě 11.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Migrační bariéry neboli příčné stavební objekty v korytě vodního toku, které svou výškou (způsobenou rozdílem hladin), znemožňují migraci ryb a jiných na vodu vázaných živočichů proti proudu, případně po proudu. Vznik těchto bariér je v souvislosti s aktivitami člověka, které postupně vznikaly na vodních tocích jako různé typy staveb a úprav. Většinou tyto stavby omezily nebo zcela zabránily volné migraci ryb v podélné trase vodních toků. Typ migrační bariéry a její parametry jsou v podstatě rozhodující a do značné míry předurčují způsob řešení obnovy migrační prostupnosti.
Z typů migračních bariér lze uvést:

přehradní hráze,

pevné jezy a stupně,

balvanité skluzy v prudkých sklonech.

Nejvýznamnější důsledky migrační bariér jsou: fragmentace populací a ichtyocenóz, změny rybích společenstev, omezení či znemožnění reprodukce a obnovy výskytu živočichů.

Klapkový jez (fotoarchiv AOPK ČR)

Kamenný stupeň vybudovaný za účelem stabilizace sklonu (fotoarchiv AOPK ČR)

# data[].attributes.attachment_link.description
Migrační bariéry neboli příčné stavební objekty v korytě vodního toku, které svou výškou (způsobenou rozdílem hladin), znemožňují migraci ryb a jiných na vodu vázaných živočichů proti proudu, případně po proudu. Vznik těchto bariér je v souvislosti s aktivitami člověka, které postupně vznikaly na vodních tocích jako různé typy staveb a úprav.

# data[].attributes.body
zajímat se, která kosmetika a prostředky pro domácnost nejsou testované na zvířatech

nakupovat maso a vejce od lokálních farmářů

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kosmetika a prostředky pro domácnost s HCS/HHPS (a tedy netestované na zvířatech) dostupné v ČR (značky s označením „pouze přes internet" lze koupit pouze v zahraničních e-shopech, ale s doručením do ČR):

Abbey Essentials (pouze přes internet) - www.abbeyessentials.co.uk

AD skin synergy (pouze přes internet) - www.adskinsynergy.com

Any Cosmetics - www.notsofunnyany.com

Aqua Natural (pouze přes internet) - www.aquanatural.co.uk

Arco England - True Grace (pouze přes internet) - www.truegrace.co.uk

Argital - www.argital.it

Astonish - www.astonishcleaners.com

Awake Organics - www.awakeorganics.co.uk

Badger - www.badgerbalm.com

Balm Balm - www.balmbalm.com

Barefaced Beauty - www.barefacedbeauty.co.uk

Beautiful Movements Cosmetics - www.beautifulmecosmetics.com

Beauty Without Cruelty - www.bwcshop.com

Bellapierre Cosmetics - www.bellapierre.com

Bluebird Skincare (pouze přes internet) - www.bluebirdskincare.co.uk

Body Shop - www.thebodyshop.com

Botanico Vida (pouze přes internet) - www.botanicovida.com

Bramley Products (pouze přes internet) - www.bramleyproducts.co.uk

Bria Organics (pouze přes internet) - www.briaorganics.com

Bulldog Skincare for Men - www.bulldogskincare.com

Crazy Rumors - www.crazyrumors.com, www.rumors.cz

Desert Essence - www.desertessence.com

Doers of London - www.doersoflondon.com

Earth Friendly Products - www.ecos.com

Ecover - www.ecover.com

Ecozone - www.ecozone.com

Emma Hardie Ltd - shop.emmahardie.com

F.U.N Lacquer (pouze přes internet) - www.funlacquer.com

Facetheory (pouze přes internet) - www.facetheory.com

Faith in Nature - www.faithinnature.co.uk

Farm Dog Naturals (pouze přes internet) - www.farmdognaturals.com

FíOR Minerals (pouze přes internet) - www.fiorminerals.com

Forever Living Products - www.foreverliving.com

Friendly Soap - www.friendlysoap.co.uk

Greenscents - www.greenscents.co.uk

Henua Organics (pouze přes internet) -

Hownd - www.dogslovehownd.com

Childs Farm (pouze přes internet) - www.childsfarm.com, www.britishcornershop.co.uk/childs-farm-international

i+m NATURKOSMETIK BERLIN GmbH - www.iplusm.berlin

Inlight Beauty - www.inlightbeauty.co.uk

Jason Natural Cosmetics - www.jason-natural.com

Jeffree Star Cosmetics - jeffreestarcosmetics.com

Juice Beauty - www.juicebeauty.com

Kiss the Moon - www.kissthemoon.com

Kiss My Face - www.kissmyface.com

(pouze přes internet) - Lash Unlimited www.lashunlimited.com

(pouze přes internet) - Le Erbe di Brillor www.leerbedibrillor.com

(pouze přes internet) - Little Butterfly London www.littlebutterflylondon.com

(pouze přes internet) - Little Soap Company www.littlesoapcompany.co.uk

M32 natural (pouze přes internet) - www.m32natural.com/ca/

Manufaktura - www.manufaktura.cz

Maria Nila (pouze přes internet) - www.marianila.com/eu

Marks & Spencer - www.marksandspencer.com, www.marksandspencer.com/cz/

Maroko v batohu - www.marokovbatohu.cz

Mawena (pouze přes internet) - www.mawena.com

Maysama (pouze přes internet) - www.maysama.com

Mendittorosa (pouze přes internet) - www.mendittorosa.com

Method - www.methodhome.com

Montagne Jeunesse - www.montagnejeunesse.com

Naomi BioCosmetics - naomibiocosmetics.com/sk/

Oilixia Skincare (pouze přes internet) - www.oilixiaskincare.com

Okiki Skincare (pouze přes internet) - www.okikiskincare.co.uk

Pai Skincare (pouze přes internet) - www.paiskincare.com

Pamoja Skincare (pouze přes internet) - www.pamojaskincare.com
Paula's Choice - www.paulaschoice.com
Salt of the Earth - www.crystalspring.co.uk

Sana Jardin - www.sanajardin.com

Santaverde - www.santaverde.de

Seventh generation - www.seventhgeneration.com

Spa Ritual - www.sparitual.com

Sugarpill Cosmetics (pouze přes internet) - w ww. sugarpill.com

weDo/ Professional - www.wedoact.com

Yarok - www.yarokhair.com

Yes to (pouze přes internet) - www.yestocarrots.com

Your True Shade (pouze přes internet) - www.yourtrueshade.com

Datum aktualizace seznamu 26.10.2020

# data[].attributes.attachment_link.title
Seznam značek s HCS-HHPS dostupných v ČR - Netestováno na zvířatech

# data[].attributes.attachment_link.description
Kosmetika a prostředky pro domácnost s HCS/HHPS (a tedy netestované na zvířatech) dostupné v ČR (značky s označením „pouze přes internet" lze koupit pouze v zahraničních e-shopech, ale s doručením do ČR): Abbey Essentials (pouze přes internet) - www.abbeyessentials.co.uk AD skin synergy (pouze přes internet) - www.adskinsynergy.com Any Cosmetics -

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Spotřeba masa je u nás vysoká. Velké kvantitě často padá za oběť kvalita a celé dohromady to škodí nejen našemu zdraví, ale velkou měrou také životnímu prostředí. Odhaduje se, že živočišná výroba může za produkci až zhruba čtvrtiny skleníkových plynů, tropické deštné pralesy i divoké savany ustupují plantážím na pěstování krmiv a tisíce zvířat tráví svůj život v těsných klecích či boxech. O tom i mnoha dalších netušených aspektech masného průmyslu se dočtete v naší unikátní studii Atlas masa.Při spotřebě masa a masných výrobků je tedy dobré upřednostňovat kvalitu nad kvantitou, výrazně snížit spotřebu masa a "ušetřené" peníze investovat do kvalitnějších produktů, pocházejících ideálně od drobných místních farmářů, kteří dbají na welfare zvířat a udržitelné hospodaření.

Biomaso

Kvalitní maso z ekologického chovu se sice obtížněji shání a je obvykle dražší než konvenční, ale pozornost, kterou jeho výběru věnujeme, se vyplatí. Jednak z hlediska zdravotního - podle výzkumů obsahuje biomaso výrazně více prospěšných omega-3 mastných kyselin než konvenční produkce, a masné bioprodukty navíc nejsou "obohaceny" pestrým koktejlem různých „éček".

A potom, ekologičtí zemědělci chovají zvířata v co nejpřirozenějších podmínkách. Nechybí zde výběh, pastva, podestýlka a přirozená strava. Mláďata vyrůstají u svých matek. V průmyslových velkochovech nic z toho nenajdete. Ekologicky chovaná zvířata také nedostávají preventivní dávky antibiotik ani jiné léky, pokud je nepotřebují.

Ryby

Odborníci na výživu nám často doporučují mořské ryby. Jenomže masivní rybolov a dovoz do celého světa způsobují velké problémy. Množství ryb není neomezené. Některé populace se scvrkly na minimum, nebo se dokonce ocitly až na samé hranici vyhynutí. Při lovu na volném moři také zbytečně umírají další ohrožení živočichové, například mořské želvy a vzácní žraloci.

* Dávejte přednost domácím, sladkovodním rybám, které se neloví v ohrožené přírodě, ale chovají se v nádržích. Vybírejte si dodavatele, které osobně znáte a o nichž víte, že neprovozují „kapříny", ale nechávají v rybnících prostor i jiným rybám a ostatním živočichům a rostlinám. Podobnou záruku by znamenal certifikát BIO, který ale prozatím žádný český producent kaprů nemá. Více o nákupu ryb najdete u kolegů z Greenpeace.
* Pokud chcete z nějakého důvodu mořskou rybu koupit, vybírejte pečlivě. Organizace Marine Stewardship Council uděluje certifikát za lov šetrným způsobem. Značka nám například zaručuje, že se nejedná o ryby z ohrožených populací a že rybáři při lovu dbali na to, aby zbytečně nezabíjeli jiné mořské živočichy. V obchodech můžete narazit i na logo delfína (Dolphin Friendly a podobné) - vypovídá o tom, že při lovu ryb byla podniknuta opatření, která předcházejí nechtěnému zabíjení delfínů.

Vejce

Pokud nepatříte ke šťastlivcům, kteří mají vajíčka od příbuzných nebo známých z venkova, měli byste vědět, že ne všechna vajíčka z obchodu jsou stejná. Největší rozdíly spočívají v chovu slepic - někde se mají nosnice hůř, protože žijí v klecích bez možnosti pohybu, jinde se jim díky přirozeným podmínkám a výběhu daří mnohem lépe. Na chuti a kvalitě vajíček je to také znát.

Jak od sebe vajíčka z jednotlivých druhů chovu poznáte?
Každé musí mít přímo na skořápce razítko s číselným kódem, který označuje jeho původ. První číslo kódu znamená způsob chovu slepic:
0 - vejce nosnic v ekologickém chovu
1 - vejce nosnic ve volném výběhu
2 - vejce nosnic v halách na podestýlce
3 - vejce nosnic v klecích

Najděte si svého dodavatele masa a vajec v adresáři farmářů.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kde nakupovat vejce a maso z ekologického chovu? | Umění žít

# data[].attributes.attachment_link.description
Spotřeba masa je u nás vysoká. Velké kvantitě často padá za oběť kvalita a celé dohromady to škodí nejen našemu zdraví, ale velkou měrou také životnímu prostředí. Odhaduje se, že živočišná výroba může za produkci až zhruba čtvrtiny skleníkových plynů, tropické deštné pralesy i divoké savany ustupují plantážím na pěstování krmiv a tisíce zvířat tráví svůj život v těsných klecích či boxech.

# data[].attributes.body
Ověř si, co sis zapamatoval. Na odkazu níže je pro tebe připraven kvíz.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Group sort - Drag and drop each item into its correct group.

# data[].attributes.body
Vytvoř pětilístek a přidej sem na nástěnku. Návod jak na to (prostuduj si první stránku):

# data[].attributes.body
Problémy
ekologické, bezohledné
ničí, zabíjí, berou
činnosti, co ubližují planetě
dopady