# data[].attributes.headline
La ciutat preindustrial fins al segle XVIII

# data[].attributes.subject
La ciutat preindustrial fins al segle XVIII

# data[].attributes.body
Abans del procés d'industrialització, en general, les ciutats eren nuclis aïllades d'intercanvis comercials i de producció artesana, centres politicoadministratius i militars i nodes de comunicacions.
Però fins al segle XVIII, la majoria de la població vivia al camp, atès que l'activitat agrària era la predominant.

# data[].attributes.body
De les diverses civilitzacions mediterrànies que van colonitzar la península Ibèrica en l'antiguitat, Roma va ser la que va crear la xarxa de ciutats i de camins més densa i jerarquitzada. El object de la xarxa es dissenyada per dominar el territori.
Les ciutats romanes solien tenir una estructura ortogonal i disposar de calçades pavimentades, construccions per a subministrament d'agiua potable, canalitzaciacions d'aigües residuals, teatre, temples, palaus.

# data[].attributes.body
En segles IX i X, mentre els cristians del nord de la península viven dispersos pel camp o en petits nuclis al costat de monestirs i catells, els àrabs van fundar nombroses ciutats.
A partir del segle XI, la majoria de les ciutats del nord peninsular van començar a guanyar població, les localitats situades en cruïles de camins o punts de contacte entre el pla i la muntanya es van convertir en centres privilegiats d'intercanvis comercials de productes agrícoles i artesans.

# data[].attributes.body
Entre els segles XV i XVIII, les ciutats van perdre pes polítics davant el próces de centralització de l'Estat. Felip II, l'any 1561, va establir la capital a Madrid.

# data[].attributes.body
La Revolució Indutrial guarda una estreta relació amb el fet urbà, ja va marcar l'inici d'una profunda tranformació de els ciutats al segle XIX, que es va consolidar al llarg del segle XX:
la ciutat va augmentar de manera vertiginosa el nombre d'habitants i, també, va canviar les seves funcions i la seva organització social.
Al llarg del segle XIX, el treball artesà va deixar pas a la producció indutrial, caracteritzada per l'ús de màquines i per l'ocupació de mà d'obra assalariada.
La producció industrial requeria molta mà d'obra, doncs la concentració de la població a les ciutats va iniciar el procés d'urbanització de la població.
Amb desenvolupació de ciutat, va construir gran avingudes, i van fer com l'enderroc de les muralels. I amb desenvolupament de ciutat, va aïllar dos classes de població diferent en dos part de una ciutat.

# data[].attributes.body
Al llarg de tot el segle XX, les ciutat espanyoles van continuar la seva expansió ininterrompuda a causa tant de la immigració com de l'increment de la natalitat.
El fracàs de la política econòmica autàrquica de la postguerra va portar moltes zones rurals del país a la misèria. Nombroses famílies es van veure obligades a emigrar cap a les ciutats indutrials amb més possibilitats de feina.
La ciutat es va expandir i es va fusionar, i les funcions van començar a ser més completes.