# data[].attributes.attachment_link.title
דברים שכדאי לדעת על יונה עם עלה של זית Stop motion מעברות 2016

# data[].attributes.attachment_link.title
קרולינה - צל עץ תמר - קליפ רשמי // Karolina - Shadow Of The Palm Tree

# data[].attributes.attachment_link.title
שיר עד - שני אלונים - מילים: נתן יונתן | לחן: גידי קורן | ביצוע: האחים והאחיות, 1982

# data[].attributes.attachment_link.title
ברוש- אביתר בנאי (גרסת האימוג'י - emoji)

# data[].attributes.attachment_link.title
יובל בנאי עם פלורה  - תחת עץ האהבה מתוך המופע "יובל שר יוסי" 2019

# data[].attributes.attachment_link.title
שיר עד - חורשת האקליפטוס - מילים ולחן: נעמי שמר | בביצוע הדסה סיגלוב - Chorshat HaEkaliptus

# data[].attributes.headline
אני עץ מקומי עתיק יו

# data[].attributes.body
אני עץ מקומי עתיק יומין, שנמצא בארץ ישראל עוד מלפני תקופת בית ראשון. אני אוהב לגדול באזורים חמימים למדיי, לדוגמא באזור הערבה ובבקעת הירדן. אני מיוחד ושימושי להפליא: בעלים שלי תוכלו להשתמש כגג לסוכה, את הפירות שלי אתם אוכלים להנאתכם או מכינים מהם דבש ויין והגזע שלי אף שימש לבניין וקירוי בעת העתיקה. כולם מכירים אותי כאחד משבעת המינים. את המטעים שלי תמצאו מבקעת כנרות שבצפון ועד לדרום הערבה, ובלא מעט ערים בישראל. אני מוזכר בתנ"ך, ובעקבות כך המון בנים ובנות בישראל נקראים על שמי. בזכות כל הנתונים האלו ובזכות הצל הנדיב שאני נותן לכם ,שווה להצביע ולהפוך אותי לעץ הלאומי.

# data[].attributes.headline
באמת צריך להסביר למה

# data[].attributes.body
באמת צריך להסביר למה אני צריך להיבחר כעץ הלאומי?! מספיק להסתכל על סמל המדינה ולראות אותי שם, או להיזכר ביונה מסיפור נוח שבישרה על סוף המבול כשהיא מחזיקה בענף שלי. אני גדל במזרח התיכון, ובארץ, וכיום אני נפוץ בעיקר ביוון, איטליה וספרד. כשקוטפים אותי במסיק אני די מר, לכן מעבירים אותי לבית הבד, להפיק את תהליך עצירת השמן, כדי שיהיה לכם טעים. את הפירות שלי אתם אוכלים, מכינים מהם שמן ויש בהם סגולות רפואיות מוכחות. ואם כל זה לא מספיק, אני גם אחד משבעת המינים. רוצים גם קצת היסטוריה? תבדקו בספרים ותגלו שאני כאן כבר אלפי שנים, חלק בלתי נפרד מהאדמה הזאת.

# data[].attributes.headline
בימי הטורקים כרתו אל

# data[].attributes.body
בימי הטורקים כרתו אלפי דונמים ממני כדי לתת אספקה לרכבות ולתעשייה המקומית, אבל הצלחתי לשרוד ולהעמיק את שורשי בארץ ישראל. אני עמיד מאוד בפני חום ויובש ונותן שפע של צל, שיהיה לכם נעים לשבת תחתיי. בנוסף, אני גם מתנשא לגובה רם – לפעמים אפילו מעבר ל-15 מטרים. הקליפה שלי עבה במיוחד, ובזכותה אני עמיד לשריפות. אני גדל בעיקר באזור רמת הגולן, בחורשות ובאזור הגליל התחתון. תשאלו את האדם הקדמון, שנהנה ממני לפני שנים רבות - והוא יגיד לכם שאני העץ הלאומי של ישראל.

# data[].attributes.headline
אם תיסעו עד לאילניה 

# data[].attributes.body
אם תיסעו עד לאילניה שבצפון תגלו את השרידים הקדומים שלי, אבל כשתמשיכו במסע לאורך המדינה תראו אותי כמעט בכל פינה. בני הדודים שלי גדלים בעיקר בצפון אמריקה, אפריקה, המזרח התיכון וסין. גדלים עליי אצטרובלים, אני חסין לאש, יכול לחיות שנים רבות ובמקרא אף מספרים ששימשתי לבניית מקדש שלמה. אפילו הרצל, חוזה המדינה, בחר בי כעץ המדינה, ונטע אותי בהרי ירושלים. ואיך אפשר לשכוח את השיר היפהפה שאהוד מנור כתב לכבודי, מחוויות הילדות שלו בבנימינה: "ואני ראיתי ברוש שניצב בתוך שדה מול פני השמש...". אם אני חלק גם מזיכרונות הילדות שלכם, הצביעו לי לעץ הלאומי.

# data[].attributes.headline
ארץ ישראל מתברכת בי 

# data[].attributes.body
ארץ ישראל מתברכת בי כבר אלפי שנים, אני חלק משבעת המינים והאמת היא שאי אפשר שלא לאהוב אותי. מספיק לפתוח ספר תורה ולהבין את מי בחרו להזכיר ראשון - עץ התאנה כמובן, בסיפור אדם וחווה (ולא תפוח כמו שרבים חושבים). אני בעל ניחוח נעים, גדל ליד מעיינות ולאורך בקעת הירדן ובקעת ים המלח. לא חשוב אם אני טרי או מיובש - את הפרי שלי כולם אוהבים. אני עץ נוח במיוחד - לא דורש הרבה מים ואם יש לכם גינה סביר להניח ששתלתם אותי בתוכה. למה אני העץ הלאומי? כי בחפירות באתר גלגל מצאו שרידים שלי מלפני יותר מ-11,000 שנה. ועם היסטוריה לא מתווכחים.

# data[].attributes.attachment_link.title
כאן סקרנים | איך הפכה ישראל למעצמת תמרים?

# data[].attributes.attachment_link.title
מהטבע לצלחת - הצצה לתהליך ייצור שמן הזית של יד מרדכי - הסרט המלא

# data[].attributes.headline
מכירים את עץ האלון? בואו נכיר

# data[].attributes.subject
מכירים את עץ האלון? בואו נכיר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ערוץ ניקלודיאון

# data[].attributes.attachment_link.title
השתולים: העץ של המדינה - ניקלודיאון

# data[].attributes.headline
ברוש המדינה 

# data[].attributes.subject
ברוש המדינה 

# data[].attributes.body
סיפורו של הברוש ההיסטורי שניטע בקיבוץ דגניה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בט"ו בשבט תש"ח, צוין בדגניה א' מאורע מיוחד. לקיבוץ הגיעה הנחיה מיוחדת מקק"ל - לנטוע את "עץ המדינה". העץ שנבחר היה ברוש, זכר לברוש שנטע חוזה המדינה בנימין זאב הרצל בארזה שבהרי ירושלים.

עץ המדינה בדגניה א' בימי תפארתו.

צילום: יעקב שקולניק

אם הקבוצות והקיבוצים, דגניה, קמה בשנת 1910 בעמק הירדן. עשרת הבחורים ושתי הבחורות שעלו על אדמת אום ג'וני, ביקשו להקים יישוב עצמאי של פועלים עבריים על אדמת הלאום, ללא מנצלים ומנוצלים, ושינו כך את מפת ההתיישבות בארץ ישראל. "אם עץ אנחנו - השורש הוא דגניה", אמר יצחק טבנקין, ממקימי קיבוץ עין חרוד ומהוגי הדעות של התנועה הקיבוצית.

כמה עשרות שנים לאחר מכן, בט"ו בשבט תש"ח, צוין בדגניה א' מאורע מיוחד. לקיבוץ הגיעה הנחיה מיוחדת מקרן קימת לישראל - לנטוע את "עץ המדינה". העץ שנבחר היה ברוש, זכר לברוש שנטע חוזה המדינה בנימין זאב הרצל בארזה שבהרי ירושלים.

טקס הנטיעה נפתח בשירה חגיגית ונרגשת של התקווה, שהחדירה בלבבות הנוכחים את חשיבות השעה. יעקב פלמוני, מאנשי הרוח של הקיבוץ ומייסד מוזיאון בית גורדון, נשא דברים על נטיעת העץ והסביר את האחריות לגורל הנטע החדש, שהשתרשותו היא סמל לגורל המדינה. "המדינה היהודית קום תקום", נאמר בעלון הקיבוץ (פברואר 1948), "העץ שניטע עץ ברוש, עד הוא כי החלטתנו נחושה ורצוננו עז ומוחלט אשר שום דבר לא יעמוד נגדה. תוך מלחמת דמים שכפו עלינו שונאינו, נטענו את עץ המדינה, נטענו וניטע עצים רבים מחדש".

בין שורשי העץ שניטע הוטמנה מגילה. יעקב פלמוני הוא שניסח את מילותיה, מילים נמלצות ונשגבות, כיאה לט"ו בשבט הראשון, שבישר את הקמתה של מדינת ישראל: "היום הזה, חמישה עשר בחודש שבט, הוא ראש השנה לאילנות, חמשת אלפים ושבע מאות ושמונה ליצירה, אלף ושמונה מאות ושבעים ושמונה שנים לגלות ישראל, במלאות יובל להסתדרות הציונית, שנת שלושים ושמונה להיווסד קבוצת דגניה, חמישה ושבעה ימים למשפט עצרת האומות המאוחדות על הקמת מדינת היהודים מחדש והשבת שבות ישראל אל חלק ממכורתו".

"בימי עברה וזדון, בהקדיר עלינו משנאינו את שחר דורותינו, בעמוד בנינו בגבורה ובכבוד מול אויבים הקמים עלינו סביב להצמית את אחרית תוחלת גאולתנו. היום הזה אנו נוטעים על אדמתנו, אדמת הלאום, על גדות הירדן והכנרת, את הברוש הזה אשר יכונה 'עץ המדינה'. יהיה העץ הזה לאות אימוץ הברית בינינו ובין ארצנו ולהשרשת אמונתנו אומן, כי קום תקום עתה המדינה העברית אשר אך צדק וחסד ישרו בה תמיד וקיבצה לתוכה את שארית עמנו והשיבה לו את כל כוחו והדרו והייתה למשגב עוז לגאון ישראל ותפארתו עדי עד. אמן".

הברוש של דגניה ניצב ירוק, זקוף ורענן עד לאחרונה. הוא צמח בלב מדשאה רחבת ידיים, היתמר לגובה רב, והשקיף על הירדן והכנרת. הגזע כוסה כולו בענפים צפופים, מהאדמה עד הצמרת. ריצוף של חלוקי אבן הקיף את העץ סביב סביב. העץ אף שימש השראה לעיצוב כרזת ט"ו בשבט של קק"ל בשנת ה-70 למדינה.

להורדת הכרזה "

בסערת האביב שפקדה את המדינה בסוף חודש אפריל 2018 היכו רוחות חזקות בעץ והוא קרס. העצב על קריסת העץ נמהל בהתרגשות, כשבין שורשיו נמצאה המגילה המקורית שהוטמנה שם לפני 70 שנה.

אנשי דגניה א' פנו מיד לקק"ל כדי לדעת אם ניתן להציל את הברוש ההיסטורי. על כך מספר מנהל מדור מטעים, חורש טבעי ומרעה סוהיל זידאן: "ביקשנו מהם, קודם כל, לכסות באדמה את כל מערכת השורשים של העץ, עד שנגיע לבדוק אותו. לאחר שבדקנו, הוצאנו חוות דעת שכללה שלוש אפשרויות לטיפול בעץ, ביניהן גם ניסיון לשקם את העץ, אבל עם סיכויים לא גבוהים, ובמחיר של לקצר אותו בחצי או לסגור את האתר לכמה שנים. האפשרות השלישית, שנבחרה לבסוף והומלצה על ידנו, הייתה לנטוע במקומו עץ אחר, צעיר וגבוה".

קק"ל אכן איתרה עץ ברוש מתאים והכינה תשתית לנטיעתו. בטקס, שנערך ב-14 במאי 2018, בהשתתפות חברי קיבוץ דגניה וילדיו, ניטע הברוש הצעיר והמגילה בת השבעים הוטמנה שוב בין השורשים.

כעת יוכלו בדגניה להמשיך את המסורת רבת השנים שהקנתה לעץ תפקיד חשוב ביום הזיכרון לחללי צה"ל. ביום זה מוציאים חברי הקיבוץ מהמוזיאון את נס הקוממיות המתעד את תולדות דגניה. התהלוכה עוברת, כשהנס מורם בראשה, בחצר הראשונים ובאתר הטנק הסורי המפורסם. אחר כך מתייצבים הכול מול עץ המדינה ועורכים את הטקס. קיבוץ דגניה זכה בנס הקוממיות המכובד על עמידת הגבורה שהפגין מול הצבא הסורי בעת מלחמת העצמאות.

ראש המועצה האזורית עמק הירדן עידן גרינבאום בטקס נטיעת העץ הצעיר. צילום: ציפי אלבז
איך מגיעים לעץ?
העץ נמצא בקיבוץ דגניה, כעשרה קילומטרים מדרום לטבריה, בכביש המוליך לצומת צמח (כביש מס' 90). בכניסה לשער הקיבוץ פונים ימינה, לעבר הכנרת, ונוסעים בכביש המקיף את הקיבוץ כ-250 מטרים. העץ נמצא במדשאה שמשמאל.

# data[].attributes.attachment_link.title
עץ המדינה - הברוש בדגניה

# data[].attributes.attachment_link.description
בט"ו בשבט תש"ח, צוין בדגניה א' מאורע מיוחד. לקיבוץ הגיעה הנחיה מיוחדת מקק"ל - לנטוע את "עץ המדינה". העץ שנבחר היה ברוש, זכר לברוש שנטע חוזה המדינה בנימין זאב הרצל בארזה שבהרי ירושלים. עץ המדינה בדגניה א' בימי תפארתו. צילום: יעקב שקולניק אם הקבוצות והקיבוצים, דגניה, קמה בשנת 1910 בעמק הירדן.

# data[].attributes.headline
כתבה על ברוש המדינה

# data[].attributes.subject
כתבה על ברוש המדינה

# data[].attributes.body
הברוש שנפל במאי 2020 בשל מזג אוויר סוער

# data[].attributes.attachment_link.title
לפני החדשות - ברוש

# data[].attributes.headline
אז נכון, אני לא עץ מקומי.

# data[].attributes.body
אז נכון, אני לא עץ מקומי. הביאו אותי לישראל, אפשר להגיד אפילו ש"איזרחו" אותי, אך המטרה הייתה חשובה מאוד. כשהמלריה היכתה ביישוב היהודי בארץ ישראל, הבינו שרק אני יכול לפתור את הבעיה ולייבש את הביצות. מיד התייצבתי למשימה, ומאז אני כאן ואפילו זכיתי לכינוי "עץ היהודים". מאז ועד היום אני פה בשבילכם, יוצר יערות יפים, מעניק צל בערים, ובשעת מחסור אני משמש כחומר דלק לבישול והסקה. בנוסף, בזכות הגובה שלי, הסתרתי מוצבים צבאיים מהאויב, הגנתי בגופי על כלי רכב וחקלאים והענקתי ביטחון. תוך שנים אחדות אני עשוי לגדול משתיל קטן לעץ חסון בגובה של כ-30 מטרים, בנוסף אני מקור מרכזי לצוף ואבקה, כדי שהדבורים יוכלו לייצר דבש. כל זה מספיק בכדי להכתיר אותי כעץ הלאומי שלכם.

# data[].attributes.headline
סיפור על עץ התאנה

# data[].attributes.subject
סיפור על עץ התאנה

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפור על עץ תאנה

# data[].attributes.headline
בעונת הפריחה שלי, הא

# data[].attributes.body
בעונת הפריחה שלי, האביב, אני זו שמכניסה צבע אדום עז לנוף הישראלי, ובחורף, יש לי נשירה. אני עץ דו ביתי- עץ אחד נושא פרחים זכריים, ועץ שני – פרחים נקביים . בארץ ישראל קיימים ארבעה מינים שונים שלי ותוכלו למצוא אותי מהצפון ועד מדבר יהודה בדרום. אני נמצאת ברוב החורשות בארץ, הצורה שלי היא שיחיית, יש לי ריח מתקתק ומשתמשים בפירות שלי ברפואה עממית נגד כאבים שונים. על שמי קרויות לא מעט בנות ברחבי המדינה, כולל אחת שכיכבה בשיר "אלה, תגידו לי מה קורה לה". אז אני אגיד לכם מה קורה – אני פה כדי לזכות בתחרות העץ הלאומי.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אקליפטוס המקור הוא עץ ירוק-עד שמוצאו מאוסטרליה, שם הוא יוצר נוף של יערות רחבי ידיים. הוא גדל במהירות ויכול להתנשא לגובה של 35 מ' ואף יותר. גזעו מתעבה עם השנים, ואם אינו נכרת, מגיע קוטרו לממדים מרשימים. צבע קליפת העץ חום בהיר. הקליפה מתקלפת בקטעים הניתקים מהגזע, מתעגלים ונושרים. מתחתיה נחשפת קליפה חלקה בהירה, שגם היא תתקלף בעתיד עם התעבות הגזע והענפים. העלים מוארכים ומסתיימים בחוד, גלדניים, מעט בלתי סימטריים. צבעם ירוק בהיר. כאשר ממוללים את העלים הם מדיפים ריח מיוחד, שמקורו בשמן האתרי שבהם. הענפים הצעירים והעלים משתלשלים כלפי מטה. העלים מפנים את צדם הצר לשמש, וכך מפחיתים את איבוד המים. גם גלדניותם של העלים אינה מתאימה לאידוי נמרץ של מים. מכאן שהאמונה כאילו מיטיב האקליפטוס לייבש ביצות - אין לה ביסוס עובדתי.
אקליפטוס המקור פורח כמעט כל השנה, לשמחת לבם של דבורים ומגדלי-דבורים. הפרחים דו מיניים, מסודרים בתפרחת דמויית סוכך פשוט הנישא על עוקץ. פקעי הפריחה מכוסים במצנפת ירוקה. במרכזה בליטה דמויית מקור, היא שנתנה למין את שמו. במוצאה הבליטה היא גלגול של עלי הכותרת. בעת הפריחה נושרת המצנפת ומתפשקים אבקנים רבים לבנים צהבהבים. הפרחים מדיפים ריח חזק המושך אליהם דבורים. השחלה תחתית והיא מעורה במצעית. הפרי הלקט הנפתח ב-4-5 מגורות, והוא מפזר זרעים רבים. יש שונות רבה במועדי הפריחה בין עצים שונים ממין זה, וכמעט בכל עת ניתן למצוא ביער פרטים פורחים.
אקליפטוס המקור הוא מין שמקורו באוסטרליה, והוא גֵּר בארץ. כצמח גר יש לו יתרונות חשובים, בין היתר קל להרבותו ולגדלו, ומצד שני אין הוא מתרבה מעצמו בארץ באורח בלתי מבוקר. הוא שני רק ל אורן ירושלים בתחרות על התואר "העץ הנטוע השכיח ביותר בארץ".
העץ הובא לארץ בסוף המאה ה-19, ושימש במיוחד לנטיעה בשטחים מוצפים, בגלל שֵׁם של "מייבש הביצות" שיצא לו. ואכן הוא עמיד בתנאי הצפה ממושכת, ומצד שני, בבוא הקיץ ועם ירידת מפלס המים, מתאוששת מערכת השורשים במהירות, והעץ קולט מים גם מעומק הקרקע. אולם הוא חסכוני במים, משמע שאינו יעיל ביותר כמייבש ביצות.
לאחר כריתה מתחדש העץ מהגדם, ודילול נכון של הענפים המתחדשים מביא למחזור גידול חדש של גזעים הראויים לכריתה ולשימוש. אולם השימוש בעצתו של האקליפטוס מוגבל מאוד, בעיקר למשוכות ולסמוכות. יכולתו לגדול היטב בתנאים קיצוניים, משטחים מוצפים במים ועד סְפַר-המדבר - איפשרו לטעת לצדי הדרכים בנגב חורשות צל קטנות של עצי אקליפטוס תחומות בלימָנים - סוללות עפר המנקזות מי נגר, ואלה מספקים לחורשה מים בכמות גדולה הרבה יותר מאשר מקבל השטח סביב.
בשל גידולו המהיר, השמן האתרי שבעליו והצוף שבפרחיו - הוא נחשב לצמח בעל ערך כלכלי כלשהו. את השמן האתרי מוסיפים לתכשירי קוסמטיקה, מיני מתיקה ותכשירים רפואיים. פרחי העץ מושכים דבורים, ו"דבש אקליפטוס" ידוע באיכותו, ועל כן מציבים הכוורנים (או כמקובל כיום: "דבוראים") כוורות סמוך לחורשות של עצי אקליפטוס. עצתו משמשת בעיקר לשימושים פשוטים כגון סמוכות וגדרות. טוענים שהוא משמש גם לתעשיית העץ והרהיטים, אך אין הוא נחשב לחומר-עץ משובח, ואינו מקובל ביותר. סך הכל תרומתו הכלכלית זעומה, בעיקר לצל ולנופש, וכן לדבש.
.
בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל הרבו לנטוע שדרות רצופות של עצי אקליפטוס לאורך הכבישים. אומרים כי הדבר נעשה בהוראתו האישית של ראש הממשלה ושר הבטחון דוד בן-גוריון, כדי להקשות על האויב לגלות תנועה בכבישים בתצפיות, והשדרות נקראו בהיתול "שדרות בן-גוריון". לימים התברר כי כל כביש עתיד להתרחב, והאקליפטוסים מקשים על ההרחבה. כן הם מפריעים לנוסעים בכביש ליהנות מן הנוף, והיו שהציעו לנטוע שדרות לאורך הכבישים באורח מקוטע, עם "חלונות-נוף" מדי פעם. כיום נטועים בארץ אקליפטוסים על פני שטח של 90,000 דונם, שני שלישים מהם בדרום הארץ.

הסוג אקליפטוס כולל 700 מיני עצים ושיחים, רובם באוסטרליה ובמלאיה, ביניהם פרטים של המין אקליפטוס שקדי, המתחרים על התואר "העץ הגבוה ביותר בעולם" (גובהם כ-100 מ'). בארץ מגדלים 60 מינים, רוב הפרטים הם מהמין אקליפטוס המקור.
כתבה ערגה אלוני

הערות גולשים:
עצי האקליפטוס פורחים בסתיו, הם כנראה שומרים על מקצב הפריחה של ארץ מוצאם, אוסטרליה, שבה האביב מקביל לעונת הסתיו בארצינו.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
איקליפטוס המקור : צמח רפואי

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel

# data[].attributes.attachment_link.title
איקליפטוס המקור

# data[].attributes.attachment_link.description
אקליפטוס המקור הוא עץ ירוק-עד שמוצאו מאוסטרליה, שם הוא יוצר נוף של יערות רחבי ידיים. הוא גדל במהירות ויכול להתנשא לגובה של 35 מ' ואף יותר. גזעו מתעבה עם השנים, ואם אינו נכרת, מגיע קוטרו לממדים מרשימים. צבע קליפת העץ חום בהיר. הקליפה מתקלפת בקטעים הניתקים מהגזע, מתעגלים ונושרים.

# data[].attributes.headline
קצת מידע על האלה

# data[].attributes.subject
קצת מידע על האלה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אלה ארצישראלית היא התורמת העיקרית לצבע האדום בחורש הימתיכוני בארץ. לבלוב העלים והענפים הצעירים אדום, וכזה הוא גם צבעם של התפרחות, הפרי, העלים לקראת שלכת - הכל אדום עז וזוהר. זהו עץ או שיח נשיר, דו-ביתי, נפוץ באזורים שונים בארץ מהצפון ועד מדבר יהודה בדרום, לרוב בפרטים בודדים. היא נחשבת למרכיב חשוב בחברת " אלון מצוי ואלה ארצישראלית", הנקראת אכן גם על שמה. ברוב המקומות היא נראית כשיח בגובה של מטר עד שניים, אך במקומות שלא נפגעה בידי אדם ובהמתו, כגון ליד קברים מקודשים, היא מופיעה כעץ שיכול להגיע לגובה של 8-10 מטר. בהיפצעו מפריש העץ שרף עם ריח אופייני, המזכיר את ריח המנגו (גם המנגו הוא ממשפחת ה אלתיים). העלה מורכב-מנוצה, עלעליו יושבים, רכים, קירחים, מסתיימים בחוד ארוך. בכל עלה 4-6 זוגות עלעלים, ולרוב עוד אחד בלתי-זוגי, קטן יותר, בקצה העלה. הצד העליון של ה אינו מבריק. שפת העלעלים תמימה מסתיימת בחוד . ציר העלה גלילי, חסר מלל. העלים מסורגים. בחורף ניכר העץ בניצניו הגדולים והשעירים.
אלה ארצישראלית פורחת בחודשים מרס-אפריל. התפרחת היא מכבד עם אשכולות צפופים של פרחים זעירים. לפרחים הנקביים 2-5 עלי גביע, כותרת חסרה. העלי קצר ושסוע בקצהו. השחלה עילית. לפרחים הזכריים גביע בן 3-5 אונות, וגם להם אין כותרת כלל. מספר האבקנים 3-7, זיריהם קצרים. האבקנים והצלקות אדומים, מקנים לתפרחת את הופעתה האדומה. הפרי הוא בית גלעין חד-זרעי כדורי בקוטר 5 מ"מ, שצבע ציפתו ירוק, והוא הופך עם ההבשלה לאדום ולסגול-כחלחל. הפירות האדומים עקרים. הפירות הסגולים-שחורים נאכלים ע"י ציפורים, כך זרעיהם מופצים על-ידי ציפורים.
נסיונות להרכיב את אלת הבוטנה (פיסטוק חלבי) על אלה ארצישראלית עלו יפה.
בעצי אלה רבים נראים תלויים מעין תרמילים מוארכים דמויי-בננה שהם עפצי-קרן, הנגרמים על-ידי כנימות עפצית הקרן (Baizongia pistaciae). הן פוגעות בקודקוד הצמיחה של הענף, ומצמיחות עפצים במקום עלים. בפתיחת כזה מוצאים רוחשות בתוכו המון כנימות, וגם את תוצרי ההפרשה שלהן. לאחר פתיחת העפץ ושחרור הכנימות בסוף העונה מתייבשת דופן העפץ, אך אינה נושרת אלא נשארת תלויה בקצה הענף כקליפת בננה מיובשת. פרט לכך אפשר למצוא על העלעלים של אלה ארצישראלית עפצים הנגרמים על-ידי עפצית הסהרון (Forda formicaria) ומיני כנימות אחרים מאותו סוג.
אלה ארצישראלית גדלה באזור ההר. חברת הצומח העצית הנפוצה בהרי החבל הימתיכוני של ארץ-ישראל היא "חברת אלון מצוי ואלה ארצישראלית". תפוצתה מזרח ים-תיכונית. האלה נזכרת בתנ"ך כמקום-פולחן, והזיהוי של הסוג אלה עם האלה הנזכרת במקורות הוא בטוח. חלקים של אלה בבניינים קדומים מהווים כמעט חצי מכל העצים שנמצאו והוגדרו בחפירות ארכיאולוגיות בצפון הארץ ומרכזה.

ברפואה העממית משתמשים בפירות הנלעסים כתרופה נגד צרבת, כיב-קיבה, כאב-שיניים, כאב-בטן ועוד. קליפת העץ שהורתחה במים משמשת לטיפול נגד אקזמה ושטפי דם. מהגזע מפיקים טרפנטין כשחורצים את קליפתו. מעפציו מכינים חומרי בירוס. מגלפים בעצתו, בין היתר לייצור מכתשים מעוטרים לכתישת פולי קפה.

כתבה ערגה אלוני

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אלה ארץ-ישראלית : צמח אלרגני

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel

# data[].attributes.attachment_link.title
אלה ארץ-ישראלית

# data[].attributes.attachment_link.description
אלה ארצישראלית היא התורמת העיקרית לצבע האדום בחורש הימתיכוני בארץ. לבלוב העלים והענפים הצעירים אדום, וכזה הוא גם צבעם של התפרחות, הפרי, העלים לקראת שלכת - הכל אדום עז וזוהר. זהו עץ או שיח נשיר, דו-ביתי, נפוץ באזורים שונים בארץ מהצפון ועד מדבר יהודה בדרום, לרוב בפרטים בודדים.

# data[].attributes.attachment_link.title
אלה ארצישראלית עם פירות Pistacia palestina بطم فلسطيني