# data[].attributes.body
El producte interior brut (PIB) mesura el valor de tots els béns i serveis que produeix una economia en un període. El PIB és un indicador que s'utilitza per conèixer la riquesa que genera un país. Hi ha 3 formes per calcular el PIB:

1. Pel mètode del valor afegit

2. Pel mètode de les despeses (demanda agregada)

3. Pel mètode de les rendes (renda nacional)

# data[].attributes.body
El PIB mesura el valor monetari de béns i serveis produïts en un país, però no té en compte la qualitat de vida ni els afectes secundaris de l'activitat econòmica. Això pot reflectir un creixement econòmic elevat sense que impliqui una millora del benestar de la població.

Principals limitacions en aquest aspecte

1. No té en compte el progrés tecnològic ni la innovació

Un país pot tenir un PIB elevat sense reflectir avenços en tecnologia, educació o sanitat.

Per exemple, si un avenç tecnològic permet produir el mateix amb menys recursos, el PIB pot mantenir-se estable, tot i que la societat hagi millorat.

2. No incorpora els costos ambientals

La producció industrial pot fer augmentar el PIB, però si genera contaminació, desforestació o esgotament de recursos naturals, aquests efectes negatius no es resten del càlcul del PIB.

Un desastre ecològic (per exemple, un vessament de petroli) pot fer créixer el PIB perquè genera activitat econòmica (neteja, compensacions econòmiques), però això no significa que sigui positiu per a la societat.

3. No reflecteix el benestar subjectiu ni la felicitat

Una economia amb un PIB alt pot tenir altes taxes d’estrès, ansietat o desigualtat social.

La Paradoxa d’Easterlin (1974) demostra que, a partir d’un cert nivell d’ingressos, més diners no impliquen més felicitat.

Països com Bhutan han creat indicadors alternatius com la Felicitat Interior Bruta (FIB) per mesurar el benestar real.

Exemples que mostren aquesta limitació del PIB

Qatar: És un dels països amb més PIB per càpita, però també té condicions laborals precàries per a molts treballadors immigrants.

Xina: Ha experimentat un creixement econòmic espectacular, però amb greus problemes de contaminació i estrès laboral.

Noruega vs. EUA: Tot i que el PIB d’EUA és molt alt, Noruega té una millor qualitat de vida segons indicadors com l’IDH (Índex de Desenvolupament Humà).

Alternatives al PIB per mesurar la qualitat de vida

Índex de Desenvolupament Humà (IDH) → Mesura educació, esperança de vida i PIB per càpita.
PIB Verd → Ajusta el PIB tenint en compte els costos ambientals.
Índex de Benestar (Nova Zelanda) → Mesura aspectes com l’habitatge, la salut mental i els vincles socials.

# data[].attributes.body
Simon Kuznets, l’economista que va ampliar el concepte del PIB, va ser també un dels crítics més famosos. L’any 1962 va advertir sobre els problemes d’aquest indicador com a mesura de l'evolució econòmic i del benestar d’una societat. Criticava que només mesura la producció total sense distingir si el creixement és beneficiós o perjudicial. Per exemple, el PIB pot augmentar amb activitats que danyen el medi ambient o generen desigualtat. També destacava que cal diferenciar entre el creixement a curt i llarg termini i especificar què es vol fer créixer i per què. Per això, proposava complementar el PIB amb altres indicadors que mesuressin el benestar real de la societat.

# data[].attributes.body
El PIB per càpita és un mesurador econòmic que ens indica quin és el valor total dels béns i serveis produïts en un país durant el període d'un any, dividit entre el nombre d'habitants. És utilitzat per comparar el nivell de riquesa i desenvolupament econòmic entre diferents països.

Si té un PIB per càpita al vol dir que té un vol nivell de vida, si té baix nivell de PIB per càpita voldrà dir que té un menor desenvolupament econòmic i possibles problemes de pobresa.

Però, el PIB per càpita no reflecteix la distribució de la riquesa, això vol dir que un país amb un PIB per càpita alt pot tenir grans desigualtats econòmiques.

# data[].attributes.body
IDH

El PIB ha estat durant molt temps l’indicador principal per mesurar el progrés econòmic d’un país, tot i això, té moltes limitacions, ja que no considera aspectes com la distribució de la riquesa, la qualitat de vida o el benestar de la població. Per això, hi ha indicadors alternatius com l’IDH.

L’índex de desenvolupament humà és un indicador econòmic que s’utilitza a nivell internacional (ONU) per mesurar i comparar el nivell de benestar dels països i va ser creat per l'economista indi Amartya Sen

Es tenen en compte tres principals components:

1. Salut. Segons l’esperança de vida que tingui un nadó acabat de nàixer, l’índex del país serà major o menor.

2. Educació. S'estudia el nivell d’alfabetització del país així com el temps que s’estudia. Si la gent pot accedir a estudis superiors, si té una educació bàsica…

3. Els ingressos. Segons el PIB per càpita, es puntua el salari que cobren les persones, el nivell de vida que es poden permetre…

L'IDH es calcula sempre en una mesura d’entre 0 i 1. Com més baix sigui l'índex, podem parlar d’un estat no desenvolupat. Però com més alt és l’índex, podem parlar d’un país més desenvolupat.

# data[].attributes.body
El FIB (felicitat interna bruta) és un indicador utilitzat per mesurar la qualitat de vida de la població en un determinat país. És una alternativa al PIB que té en compte aspectes més enllà del creixement econòmic, considerant la felicitat, cultura i sostenibilitat. Bhutan utilitza aquest indicador basat en el desenvolupament sostenible, l'educació, la diversitat cultural i la vitalitat de la població. Aquest indicador està basat en la idea que el desenvolupament d'un país ha d'anar més enllà de la riquesa i mostra allò que realment millora la qualitat de vida de les persones, no només el creixement econòmic.

També hi ha altres països que utilitzen indicadors que mesuren el benestar més enllà de l'economia:

Canadà (ICB) mesura el benestar amb la salut, educació, sostenibilitat, compromís social i seguretat.

Nova Zelanda (LSF) mesura el seu índex de felicitat per nivells: benestar individual i col·lectiu (seguretat, treball, llar...), institucions i governances (mercats, governs...) i la riquesa de Nova Zelanda (medi natural, capital humà i financer...).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Más allá del PIB, la Felicidad Nacional Bruta (FNB): El índice de Bután que revela el camino hacia la plenitud humana

En una era en la que el crecimiento económico y el PIB han sido, por excelencia, las medidas del progreso de las naciones, una conversación a nivel global ha venido emergiendo para desafiar esta arraigada convención. Cada vez más, países y organizaciones internacionales reconocen las limitaciones del PIB como único indicador del bienestar. En la vanguardia de este cambio de paradigma se encuentra la Felicidad Nacional Bruta (FNB) de Bután, un concepto audaz que trasciende las búsquedas materiales y ha cautivado la imaginación de líderes y pensadores en todo el mundo.

Por otra parte, la pandemia del Covid-19 actuó como un llamado de atención para las naciones de todo el mundo, para repensar acerca de los efectos de centrarse únicamente en el crecimiento económico. La pandemia puso al descubierto la vulnerabilidad de las sociedades y resaltó la interconexión entre factores sociales, naturales y económicos. Se hizo evidente que descuidar el capital social y natural puede tener profundas implicaciones para la salud mental, los medios de subsistencia y el bienestar general. El Índice de FNB centra su atención en estas dimensiones críticas y fomenta un enfoque holístico para evaluar el progreso.

El Índice de FNB de 2022 marca un hito significativo en la búsqueda mundial del bienestar más allá del PIB. El enfoque pionero de Bután no solo ha captado la atención de líderes y organizaciones globales, sino que también ha inspirado un cambio en cómo percibimos el progreso. Mientras el Programa de las Naciones Unidas para el Desarrollo (PNUD) y la Organización para la Cooperación y el Desarrollo Económicos (OCDE) impulsan la creación de indicadores multidimensionales y de reformas en las políticas públicas, los aprendizajes y experiencias de Bután juegan un papel vital en las definiciones de la conversación global sobre el bienestar. La influencia del Índice de FNB tiene el potencial de renovar la manera cómo las naciones priorizan el bienestar holístico de sus ciudadanos y protegen los derechos de las generaciones futuras. El camino de Bután hacia la Felicidad Nacional Bruta sirve como una luz que orienta hacia un futuro en el que la búsqueda de la prosperidad se alinea con la búsqueda de la felicidad.

El camino de Bután hacia la Felicidad Nacional Bruta sirve como una luz que orienta hacia un futuro en el que la búsqueda de la prosperidad se alinea con la búsqueda de la felicidad.

El Índice de FNB de Bután, desarrollado por el Gobierno Real, se sumerge en la intrincada trama de la plenitud humana. Construido utilizando el Método Alkire-Foster, el Índice de FNB armoniza 33 indicadores cuidadosamente seleccionados en nueve dominios: bienestar psicológico, salud, educación, uso del tiempo, diversidad y resiliencia cultural, buena gobernanza, vitalidad comunitaria, diversidad y resiliencia ecológica, y nivel de vida.

Figura 1: Dominios e indicadores del Índice FNB

El Índice de Felicidad Nacional Bruta (FNB) evalúa el nivel de plenitud de cada persona en cada una de las 33 condiciones de la FNB. Una persona se considera feliz según la FNB si está plena en al menos el 66% de los 33 indicadores o dominios ponderados. El Índice de FNB combina el porcentaje de personas que son felices con el nivel de felicidad alcanzado por aquellos que aún no lo son. La escala va de 0 a 1, siendo los valores más cercanos a 0 indicativos de una FNB baja y 1, una puntuación perfecta.
Presentación del Índice de FN B 2022
Los resultados del Índice de FNB 2022, que se basó en una encuesta realizada a más de 11.000 bhutaneses, fueron presentados en un libro titulado "FNB 2022" en mayo de 2023 por el Primer Ministro de Bután, el Dr. Lotay Tshering (en la imagen).

El libro resalta la distribución de la FNB en los distritos, cohortes de edad, géneros, ocupaciones, entre otros, así como sus tendencias e implicaciones políticas.

El libro también presenta tipologías de personas felices quienes según la FNB, provienen de diversas ocupaciones y estilos de vida. Dado que no se requiere satisfacción en todos los dominios para cumplir con las causas y las condiciones del bienestar, algunas de las personas más felices también presentan carencias en indicadores que van desde las emociones negativas hasta la alfabetización y los ingresos. Sin embargo, cuentan con una masa crítica de satisfacción en otros dominios. De esta forma, el Índice de FNB visibiliza patrones distintos de desarrollo humano, dependientes, en diversos grados, de aportes monetarios.

Aludiendo a la Agenda 'Más Allá del PIB', tema central en la agenda de reformas promovidas por el secretario general de la ONU para la Cumbre del Futuro en 2024, Achim Steiner, Administrador del PNUD, reconoció durante la presentación la importancia del enfoque de la FNB de Bután para propulsar la conversación global sobre la medición del bienestar. Éste constituye un ejemplo clave de un enfoque alternativo que se centra en el bienestar holístico en lugar del crecimiento económico puro.

Durante el lanzamiento del Índice de FNB, Mathias Cormann, secretario general de la OCDE, enfatizó la necesidad de utilizar indicadores multidimensionales para medir el bienestar de manera precisa. El reciente acuerdo entre los Ministros de Finanzas del G7 para integrar indicadores de bienestar en el proceso de formulación de políticas, refleja un creciente consenso sobre la insuficiencia del PIB como única métrica. Cormann indicó que la OCDE desea incluir la perspectiva e ideas de Bután en una nueva plataforma de intercambio de mejores prácticas en políticas públicas y de conocimientos para la generación de una matriz de bienestar.
Resultados
James Foster, Profesor Oliver T. Carr de Asuntos Internacionales y Profesor de Economía en la Universidad George Washington, declaró durante el evento de lanzamiento que los esfuerzos pioneros de Bután en la medición de la FNB redundarán en un creciente interés en su aplicación en la formulación de políticas públicas más allá de sus fronteras. Elogió su valor agregado en comparación con el PIB, al ser desagregado, relevante para la política, fácil de entender y estructurado para reconocer patrones plurales de plenitud.

A medida que otros países comiencen a adoptar variantes del Índice de FNB que se adapten a los elementos del bienestar de sus contextos, obtendrán una comprensión más profunda de su uso práctico y sus efectos transformadores.

Según el Índice de FNB 2022, el 48,1% de las personas mayores de 15 años fueron clasificadas como felices. El porcentaje de personas felices aumentó con el tiempo, pasando del 40,9% en 2010 al 48,1% en 2022 (Figura 2). El valor del Índice de FNB aumentó significativamente de 0.743 en 2010 a 0.781 en 2022. Esta tendencia al alza demuestra el compromiso de Bután por crear un entorno que fomente el bienestar y la felicidad, incluso frente a desafíos económicos como la pandemia del Covid-19.

En 2022, el restante 51,9% de la población de Bután que aún no era feliz, según sugiere el índice, carecía de algunas de las causas y condiciones de bienestar, como las relacionadas con el sueño, la salud mental, la participación cultural, la participación política o los indicadores de lengua materna, entre otros.

Con fines de política pública y programas, el libro FN B 2022 presenta cuidadosamente las privaciones de quienes se encuentran en el grupo de los no felices, de manera que las políticas públicas futuras puedan acelerar el incremento de la FNB.

Los resultados revelaron que las regiones urbanas tienen una FNB más alta. Obtuvieron un puntaje de 0.796 en 2022, mientras que las áreas rurales obtuvieron 0.771 el mismo año. Esta disparidad destaca la necesidad de aumentar los esfuerzos para promover la FNB en las áreas rurales, garantizando que los beneficios del desarrollo de Bután lleguen a todos los rincones de la nación. Sin embargo, aunque el Índice de FNB no cambió en las áreas urbanas entre 2015 y 2022, si creció rápidamente en las áreas rurales, aumentando de 0.731 a 0.771 durante el mismo período. De esta manera, si bien las áreas rurales mantuvieron valores del índice más bajos, sus niveles de felicidad sí fueron aumentando con el tiempo.

Desde el inicio de la medición de la FNB, las mujeres han reportado consistentemente una FNB significativamente más baja que los hombres. En 2010, por ejemplo, un tercio (33,1%) de las mujeres eran FNB felices, en contraste con casi la mitad (48,5%) de los hombres. En 2015, las disparidades se ampliaron (37,9% de las mujeres eran FNB felices frente al 51,1% de los hombres). En 2022, pese a mantenerse aún una gran discrepancia (43,8% de las mujeres y 55,3% de los hombres FNB felices), se observó un aumento de casi 6 puntos porcentuales para las mujeres, lo que refleja que las políticas públicas están mejorando el bienestar de las mujeres, reduciendo con ello la brecha de género.

El Índice de FNB revela el notable progreso que se ha logrado en la mejora de las condiciones de vida de la población en Bután. Un área clave ha sido la vivienda: casi un tercio de los butaneses (31%) experimentó una mejora en este indicador. La disponibilidad de materiales de techado adecuados, la mejora en la calidad de los baños y el mejor ratio de habitaciones contribuyeron a esta notable mejora. También se ve reflejado un aumento en los ingresos, ya que más personas cumplieron con el umbral de ingresos de la FNB.

Un factor significativo que contribuyó a la mejora de las condiciones de vida fue el Druk Gyalpo Relief Kidu (DGRK) de Su Majestad, un programa de transferencia de efectivo incondicional implementado para ayudar a las personas que enfrentaban pérdidas de ingresos durante la pandemia del Covid-19. Esta iniciativa brindó alivio a muchos, permitiéndoles solventar los gastos de alquiler y contribuyendo a un aumento en los ingresos per cápita de los hogares.

Además, las restricciones a las importaciones ocurridas durante la pandemia significaron un impulso a la agricultura local de Bután. Como resultado, los agricultores rurales experimentaron un aumento en sus ingresos disponibles, lo que ha tenido un efecto positivo sobre sus medios de vida.

La FN B 2022 también examina áreas que han experimentado un deterioro, particularmente la reducción de la proporción de personas que haya disfrutado de 27 o más días saludables durante los últimos 30 días. Este indicador disminuyó un 11,5% en 2022 en comparación con 2015. Esta caída podría atribuirse a la pandemia y a las medidas implementadas para reducir las probabilidades de contagio durante 2020 y parte de 2021, como fueron los confinamientos y las restricciones a la movilidad. Éstas pudieron haber limitado la capacidad de las personas para acceder a servicios de salud o incluso para hacer ejercicio.

Se observó una disminución significativa en la participación cultural para uno de cada siete butaneses en 2022 en comparación con 2015. Esta disminución también podría atribuirse a los impactos de gran alcance de la pandemia.

La significativa reducción del 12,2% en la percepción de la importancia de Driglam Namzha y su observancia resulta desalentadora. Driglam Namzha es a un rico patrimonio cultural que promueve formas de vida en completa armonía con los demás. El patrimonio cultural desempeña un papel vital en la formación de la identidad butanesa y en la promoción de la cohesión social. Por lo tanto, es crucial abordar este declive y encontrar formas de actualizar y renovar el interés y la apreciación por las tradiciones culturales profundas y prosociales.

Además, se observó una reducción significativa del 11,4% en la participación política. Ésta se refleja en la disposición de las personas a votar y la frecuencia de asistencia a reuniones locales. También es indicativa de una disminución en la participación y la confianza en el sistema político. Para revitalizar la participación política, los líderes políticos deben fomentar un entorno que promueva la confianza, la transparencia y la inclusión. Promover una cultura de ciudadanía activa -y facilitar el voto- puede empoderar a las personas para participar y experimentar el impacto que pueden tener en la sociedad butanesa.

El libro completo FN B 2022 contiene muchos matices adicionales. Por ejemplo, ofrece tipologías de personas felices, ya sean agricultores analfabetos o funcionarios públicos. Esto nos permite ver la diversidad de caminos que las personas pueden tomar hacia la expansión de la FNB. Y aunque el ingreso es una condición para la FNB, el dinero no es suficiente: entre el 20% más rico de los butaneses, un sorprendente 42% aún no es feliz de acuerdo al índice de la FNB.

La FN B 2022 clasifica a las personas en cuatro grupos según una gradiente de felicidad: Profundamente felices, Extensamente felices, Escasamente felices e Infelices.

Las personas que tienen un 77% o más de los 33 indicadores ponderados se categorizan como "profundamente felices". Aquellas que tienen puntajes del 66% al 77% se clasifican como "extensamente felices". Ambos grupos son FNB felices. Sin embargo, aquellos que satisfacen solo el 50% al 65% de las condiciones de la FNB se denominan "escasamente felices" y aquellos que cumplen en menos de la mitad se clasifican como "infelices". Ambos grupos se denominan "aún no felices".
Artículo publicado en Dimensiones 15
En términos generales, el 9,5% de la población de Bután es profundamente feliz, el 38,6% extensamente feliz, el 45,5% escasamente feliz y el 6,4% infeliz. El propósito de la FNB es continuar abordando los problemas de aquellos que aún no son felices para que también puedan florecer.

Los hallazgos detallados del Índice de FNB 2022 están contenidos en el libro FNB 2022 de Ura et al. El autor principal, Dasho Karma Ura, ha sido el líder visionario del concepto y la medición de la FNB desde sus inicios. El libro está disponible para su descarga en https://www.bhutanstudies.org.bt/2022-gnh-report.

# data[].attributes.attachment_link.title
Más allá del PIB, la Felicidad Nacional Bruta (FNB): El índice de Bután que revela el camino hacia la plenitud humana

# data[].attributes.attachment_link.description
Más allá del PIB, la Felicidad Nacional Bruta (FNB): El índice de Bután que revela el camino hacia la plenitud humana

# data[].attributes.body
El PIB no mira per l'impacte medioambiental que té una empresa, ja que nomes mesura la producció dels béns i serveis.

Activitats com la desforestació, la contaminació o l’ús excessiu de recursos naturals poden augmentar el PIB a curt termini, però generen problemes a llarg termini. Un clar exemple d'això seria Estats Units, una economia que durant anys ha liderat el creixement econòmic però que és una de les principals causant del canvi climàtic.

# data[].attributes.body
Mesura la desigualtat, mostra el nivell d'equitat de la societat, especialment utilitzada per analitzar la desigualtat d'ingressos o riquesa dins d'una població.

# data[].attributes.body
El producte interior brut (PIB) mesura el valor de tots els béns i serveis finals que produeix una economia en un període de temps, normalment 1 any. El PIB és un indicador que s'utilitza per conèixer la riquesa que genera un país. Hi ha 3 formes per calcular el PIB:

1. Pel mètode del valor afegit

S'obté sumant el valor que afegeix cada empresa a la producció de béns i serveis.

2. Pel mètode de les despeses (demanda agregada)

És la suma d'allò consumit per les famílies, allò invertit per les empreses, allò gastat per l'Administració pública i allò gastat pel sector exterior (exportacions - importacions).

PIBpreus de mercat = DA = C + I + DP + XN

3. Pel mètode de les rendes (renda nacional)

És la suma de les rendes dels agents econòmics = salari, beneficis, lloguers i interessos percebuts per famílies i empreses a causa de la producció de béns i serveis

Diferència entre PIB nominal i real:

Nominal: no té en compte la variació de preus.

Real: es descompta la pujada/baixa de preus.

Deflactar el PIB

Per calcular el PIB REAL, hem de valorar la producció de

cada bé prenent els preus de l’any base, és a dir, de l'any amb el qual comparem.

Taxa de variació del PIB:

PIB any 1 - PIB any 0

------------------------ x 100 = %

PIB any 0

# data[].attributes.body
L'IDH va ser creat per l’economista indi Amartya Sen el 1990, per al Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament (PNUD) de l'ONU. A la imatge es veu clarament les diferències entre els paísos desenvolupats (verds) i aquells amb baix desenvolupament (taronges i vermells).

# data[].attributes.body
Dins del PIB Verd s’han incorporat els costos ambientals i els beneficis derivats de la sostenibilitat d’un país. Aquest tipus de PIB té en compte l’impacte medi ambiental que té la societat a l’hora de consumir o de produir.

El PIB verd engloba tot el que arriba sent la pèrdua de biodiversitat, l’esgotament de recursos naturals, entre molts més altres impactes ecològics. Aquest considera positivament les inversions que es fan per tal de cuidar el medi ambient, com ara, la protecció de boscos o l’ús d’energies renovables. A part d’això, el PIB verd considera d’una manera negativa la contaminació de les empreses, l’esgotament de recursos naturals i altres problemes ecològics que sorgeixen de la producció i el consum.

# data[].attributes.body
La petjada ecològica és un indicador que mesura l'impacte que tenen les activitats humanes sobre el medi ambient, comparant els recursos naturals que consumim amb la capacitat del planeta per regenerar-los, és a dir, ens diu quanta terra i quants recursos necessitem per viure segons el nostre estil de vida. Per exemple, si mengem molta carn, viatgem molt en cotxe o gastem molta aigua, la nostra petjada serà més gran. El problema que tenim és que gastem més recursos dels que la Terra pot regenerar, cosa que provoca problemes com el canvi climàtic i la desforestació. Per reduir-la, podem fer coses com consumir menys energia, reciclar, menjar més productes locals i de temporada, etc. Per exemple, si tothom visqués amb el nostre nivell de vida (mitjana europea), necessitaríem 4 planetes terres per donar cobertura a totes les necessitats.

# data[].attributes.body
En un món on el creixement econòmic i l’increment del PIB són sovint vistos com a sinònims de progrés i benestar, la teoria d’Easterlin irromp amb una perspectiva provocativa: més enllà d’un cert llindar, els diners deixen de ser un determinant directe de la nostra felicitat. Aquesta afirmació, basada en la recerca de l’economista Richard Easterlin en la dècada de 1970, desafia la noció convencional que l’acumulació de riquesa és un camí infal·lible cap a la felicitat personal i col·lectiva.

El descobriment central d’Easterlin —que les persones en països més rics no informen de nivells significativament més alts de felicitat que aquelles en països amb menys recursos— convida a una reflexió profunda sobre les nostres prioritats individuals i col·lectives. La paradoxa suggereix que, una vegada satisfetes les necessitats bàsiques, factors com les relacions personals, el sentit de pertinença i l’assoliment d’objectius personals cobren més rellevància per a la nostra sensació de benestar.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Edgar Nolla - professor d'economia i empresa, Universitat de Girona, emprenedor i expert en gestió de crisi i desenvolupament de negoci

En un món on el creixement econòmic i l'increment del PIB són sovint vistos com a sinònims de progrés i benestar, la teoria d'Easterlin irromp amb una perspectiva provocativa: més enllà d'un cert llindar, els diners deixen de ser un determinant directe de la nostra felicitat. Aquesta afirmació, basada en la recerca de l'economista Richard Easterlin en la dècada de 1970, desafia la noció convencional que l'acumulació de riquesa és un camí infal·lible cap a la felicitat personal i col·lectiva.

El descobriment central d'Easterlin -que les persones en països més rics no informen de nivells significativament més alts de felicitat que aquelles en països amb menys recursos- convida a una reflexió profunda sobre les nostres prioritats individuals i col·lectives. La paradoxa suggereix que, una vegada satisfetes les necessitats bàsiques, factors com les relacions personals, el sentit de pertinença i l'assoliment d'objectius personals cobren més rellevància per a la nostra sensació de benestar.

Aquesta perspectiva és especialment pertinent quan considerem la seva aplicació a les classes socials més desfavorides. Per a aquestes comunitats, incrementar l'accés a recursos bàsics pot tenir un impacte profund i directe en la seva qualitat de vida i felicitat. Això planteja una interrogant crítica sobre la distribució de la riquesa i la configuració de polítiques públiques enfocades al benestar: Com podem redistribuir els recursos de manera que es maximitzi la felicitat i satisfacció de tota la societat, i no només el creixement econòmic?

Aquí és on les classes polítiques juguen un paper crucial. Tenen l'oportunitat -i, diria jo, la responsabilitat- de liderar el camí cap a una redistribució més equitativa dels recursos i la creació de polítiques que promoguin el benestar general. Aquest esforç comença per reconèixer que el benestar no pot ser mesurat només en termes de creixement econòmic, sinó que ha d'incloure indicadors de salut, educació, igualtat, i satisfacció vital.

Promoure polítiques que assegurin l'accés a serveis de salut, educació de qualitat, habitatge digne, i seguretat alimentària per a tots, especialment per als més desfavorits, no és simplement una qüestió de justícia social; és també una estratègia econòmica prudent. A més, aquestes accions poden servir per a construir una base de suport popular sòlida, ja que milloren directament la vida dels ciutadans.

Les polítiques progressistes que aborden la desigualtat i promouen un enfocament més humà i menys materialista cap a la felicitat i el benestar són estratègies que no només tenen el potencial de transformar societats de maneres profundes i significatives, sinó que també podrien redefinir el que significa el progrés al segle XXI.

No obstant això, la implementació d'aquestes polítiques no està exempta de desafiaments. Requereix d'un compromís polític i social per redefinir l'èxit més enllà dels indicadors econòmics tradicionals i considerar mesures de benestar més holístiques. Superar resistències ideològiques i econòmiques serà essencial per prioritzar la redistribució de la riquesa i la inversió en capital humà.

La teoria d'Easterlin ens recorda que, en la recerca de la felicitat i el benestar, els diners tenen el seu rol, però és un actor secundari després de cobrir les necessitats bàsiques. Aquest enteniment obre un espai vital per qüestionar i reimaginar les nostres estructures econòmiques i socials, amb la finalitat de construir societats que fomentin el benestar integral de tots els seus membres, no només l'enriquiment d'una elit. Al final, sembla que la recerca de la felicitat, més que una equació econòmica, és una qüestió profundament humana que ens interpel·la sobre el tipus de societat que volem ser.

Les polítiques enfocades en el benestar general no només són moralment correctes, sinó que també són viables i desitjables des d'un punt de vista social i econòmic. Mitjançant la promoció d'un sistema més inclusiu i equitatiu, els líders polítics poden ajudar a crear una societat on la felicitat i el benestar no són privilegis de pocs, sinó drets fonamentals de tots.

Aquesta visió requereix un lideratge valent i compromès, disposat a mirar més enllà dels cicles electorals i les pressions immediates, enfocant-se en el futur a llarg termini de la societat. Requereix de polítiques innovadores que no només redistribueixin la riquesa, sinó que també promoguin la cohesió social, l'educació de qualitat, l'accés a la salut i l'habitatge, i la protecció de l'ambient.

# data[].attributes.attachment_link.description
En un món on el creixement econòmic i l'increment del PIB són sovint vistos com a sinònims de progrés i benestar, la teoria d'Easterlin irromp amb una perspectiva provocativa: més enllà d'un...