# data[].attributes.headline
Maja Mikeš Belhouchet, prof. sociologije i politike i gospodarstva

# data[].attributes.subject
Maja Mikeš Belhouchet, prof. sociologije i politike i gospodarstva

# data[].attributes.body
Knjiga koja mi je jako draga, iako sam ju davno pročitala je "Gonič zmajeva"  Khaleda Hosseinia.

# data[].attributes.body
Kristian Novak, Črna mati zemla.

Vjerujem da su svi koji iole prate što se zbiva s knjigama morali čuti za Kristiana Novaka. Moja je sreća da pisca poznajem i zato sam s posebnim zadovoljstvom kupila njegov prvi roman. Moram reći da rijetko čitam na hrvatskom jeziku jer jednostavno ne ostaje mi vremena. Ali ovaj roman opravdao je glas koji ga bije. I on nije lako štivo. Tko se želi razonoditi i veseo sklopiti knjigu nakon čitanja, možda bi trebao izabrati što drugo. Ali roman je složen, bogat, otvara mnoga vrata, bavi se neugodnim temama, hrabar je i srčan. Čitala sam ga na refule, moguće da mi je ukupni dojam time izmijenjen, ali pročitala bih ga ponovno! Poseban bonus mi je taj međimurski dijalekt koji pisac ubacuje, koji mi nije nimalo blizak niti imam kakve pozitivne konotacije vezane uz njega (kao uz neke druge), ali daje tekstu vrlo poseban prizvuk. I sama sam odrasla na bajkama i imala vrlo živu maštu i zastrašujuće realne snove kao dijete, a Hešto i Pujto čine se kao nešto što bih mogla sanjati kao dijete. A možda i sad. Tko može probaviti jedan bogat tekst i ima volje s njim se nositi, neka svakako uzme u ruke Črnu mati zemlu!

# data[].attributes.body
Moja je preporuka roman „Ogled o sljepoći“ portugalskoga nobelovca Joséa Saramaga. Čak možda i nije moj najdraži roman, ali nevjerojatno je koliko je utjecao na mene, moja razmišljanja i odluke u životu. Neprestano mi se vraća, čak i sada, u doba korone.
Roman mi je preporučila moja profesorica hrvatskoga jezika, postao je temom mojega maturalnog rada, uveo me u portugalsku književnost, zbog njega sam počela učiti portugalski jezik, a postao je i dijelom jednog izlaganja na završnoj godini fakulteta. A zašto je sada aktualan? Zato što govori o neobičnoj pandemiji tzv. bijeloga sljepila koje se nezaustavljivo širi. Neimenovani grad pretvara u karantenu, a ljude u životinje. Aktualan i zastrašujuć, roman me uvijek podsjeti na to u što se pojedinac može pretvoriti ako mu je naglo narušena svakodnevica, rutina, sloboda.

# data[].attributes.body
Knjiga koju preporučujem je "Ispričat ću ti priču", Jorge Bucaya.

# data[].attributes.headline
Marina - Irina Barešić, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.subject
Marina - Irina Barešić, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.body
Jedna od knjiga koju mogu preporučiti je "Vrli novi svijet" Aldousa Huxleya.

# data[].attributes.headline
Alka Vrsalović, prof. francuskog i latinskog jezika

# data[].attributes.subject
Alka Vrsalović, prof. francuskog i latinskog jezika

# data[].attributes.body
Umberto Eco: Ime ruže
Meni je to toliko genijalna knjiga da mi je zbilja teško išta o njoj napisati jer mislim da se u nekoliko rečenica ne mogu navesti sva područja ljudskog uma i djelovanja kojima se bavi autor ove knjige. Dovoljno je staviti naslov, za sve one koji još nisu stigli pročitati ovo remek djelo.

# data[].attributes.body
Teško je izabrati jedan naslov jer ima puno knjiga koje mogu čitati ponovno i ponovno i uvijek me potiču na razmišljanje. Izdvojit ću jednu od njih: "Hector u potrazi za srećom", Francoisa Lelorda.

# data[].attributes.body
Moj izbor je knjiga Benedikta XVI, "Svjetlo svijeta, razgovor s Peterom Seewaldom" u izdanju Verbuma, Split 2010. Volim taj način, formu knjige - pitanja i odgovori. Novinar postavlja Papi niz važnih pitanja na koja Papa odgovara jasno i otvoreno. Knjiga je u vremenu kad je izašla progovorila o gorućim temama u Crkvi i društvu što je meni kao vjeroučitelju pomoglo u radu s mladima. Rado se vraćam toj knjizi, a najviše me se je dojmilo poglavlje "Kamo idemo?". Preporučam svakome za pročitati i susresti se s razmišljanjima i jasnim stavovima jednog Pape.

# data[].attributes.body
Knjiga koja meni puno znači je

"Junak našeg doba" od  Ljermontova.

# data[].attributes.headline
Marina Bokulić, prof. likovne umjetnosti

# data[].attributes.subject
Marina Bokulić, prof. likovne umjetnosti

# data[].attributes.body
Iako sam je davno čitala preporučujem knjigu "Mr. Gwyn" .Autor joj je Alessandro Baricco, izdavač V.B.Z., a godina izdanja 2015. Prevoditeljica je Snježana Husić. Knjigu sam odabrala čitati zbog nevjerojatno "otkačene" ideje autora. Pokazalo se  pun pogodak! Riječ je o potpunoj posvećenosti - sebi. Tako sam interpretirala os ove knjige. U tom smislu ona je i književnost i likovna umjetnost i duhovni vodič i psihološki priručnik. Prvenstveno, okrutno je iskrena. Glavni je lik krenuo u potpuno suprotnom pravcu od samorazumljivog i uobičajenog. „Otkantao“ je status, etabliranost, izvanjske atribute, uobičajene vrijednosne skale i shvatio što je najvažnije u njegovom životu. Užitak je čitati s kojom filigranskom preciznošću pisac prilazi glavnom liku, kao i to kako lik pristupa realizaciji svog plana. Mlađim generacijama bi ovo moglo biti dosadno. Ipak, preporučam. Knjiga možda na vrijeme upozori jedan mladi život prije nego što se stvar otme kontroli.

# data[].attributes.body
Kao svadbeni dar od moje drage poznanice, mogu reći i prijateljice između ostalog dobili smo i knjigu "365 malih priča za dušu" autora Brune Ferrera. Tako svako jutro uz kavu pročitam i po jednu priču. Svaka priča ima poruku i to je uisitinu sve što mi treba za taj dan. Kratko, a sa snažnom porukom. Neke od njih su me obrabrile, neke potvrdile da sam na dobrom putu, a neke mi uljepšale crne dane. Preporuka svakome!

# data[].attributes.body
Moja najdraža knjiga je Tihi Don, autor je Mihail Aleksandrovič Šolohov. Makar sam je pročitao tek u zreloj dobi, četiri toma ove knjige prošlo je kao jedno zimsko popodne. Dugo sam je tražio, jer je jako rijetko izdanje koje je hrvatski prijevod, a kada sam je dobio - vrijeme je stalo. Ništa drugo nisam radio pet dana, samo sam tražio svaki slobodan trenutak kako bih mogao saznati što me očekuje na idućoj stranici, pa u idućem poglavlju, pa u idućem tomu... Šolohov je dobio Nobelovu nagradu za književnost, ali obrazložena je kao vrednovanje njegovih kratkih priča. No, većina  stručnjaka se slaže da je pravi povod za to priznanje ipak bio ovaj roman. Lakoća poistovjećivanja s likovima donskih Kozaka, praćenje njihovih sudbina u teškim vremenima oko Oktobarske revolucije i kraja I. svjetskog rata nikako me nisu uspjeli ostaviti ravnodušnim. Preporučio bih ovaj roman svima koji cijene rusku književnosti, ali imaju i afinitet prema povijesti XX stoljeća.

# data[].attributes.headline
Nikolina Licitar, prof. engleskog i hrvatskoga jezika

# data[].attributes.subject
Nikolina Licitar, prof. engleskog i hrvatskoga jezika

# data[].attributes.body
Teško mi je bilo izdvojiti najdražu knjigu jer zaista obožavam čitati, ali svi koji me poznaju znaju da sam nepopravljivi Harry Potter fanatik. Kada bih morala izdvojiti najdraži nastavak ovog serijala, onda bi to bio Harry Potter i Red feniksa. Zašto? Knjigu sam dobila za, mislim, 13. rođendan od prijatelja iz razreda. To je bila prva od cijele serije knjiga koja je bila baš moja – prve sam četiri pročitala redovito posjećujući knjižnicu. Sjećam se da sam je pročitala u dva dana. 720 stranica! I od tada joj se često vraćam, što se već vidi po izlizanom i oblijepljenom hrptu. Ono što sam iz svih ovih knjiga naučila je da uvijek treba vjerovati u nemoguće i u snagu prijateljstva.
Za kraj izdvajam najdraži citat iz cijelog serijala, koji najbolje opisuje ono čime se bavim kao profesorica jezika 😊
Words are, in my not-so-humble opinion, our most inexhaustible source of magic.

# data[].attributes.headline
Ksenija Jurišić, prof. povijesti i latinskog

# data[].attributes.subject
Ksenija Jurišić, prof. povijesti i latinskog

# data[].attributes.body
Teško je izdvojiti jednu i to nabolju knjigu, jer ih ima više. Za ovu prigodu sam izabrala roman "Povjesničarka" autorice  Elizabeth Kostove. Knjiga mi je posebno draga, jer mi ju je poklonio jedan od bivših razreda, posebno zanimljivo umotanu, a izabrala ju je jedna od bivših učenica koja je završila povijest i postala povjesničarka.  Knjiga je vrlo zanimljiva, prepuna tajni, legendi, prekrasnih mjesta i zanimljivih likova. Čitajući ovu knjigu osjećala sam se kao ta povjesničarka, kao da proživljavam sve ono kroz što ona prolazi, jer je autorica pisala u 1. licu jednine kao da je baš i ona sama sve opisano proživjela. Autorica je putovala zemljama istočne Europe i ondje je dobila inspiraciju za ovaj roman i nastojala je baciti novo svjetlo na staru legednu o grofu Drakuli kroz tri priče. Kao zanimljivost u romanu se spominje i Zagreb i Dubrovnik. Knjiga ima dosta stranica, ali se brzo pročita, a posebno bih je preporučila svim ljubiteljima povijesti i tajanstvenosti.

# data[].attributes.headline
Mirjana Zeman, prof. tjelesne i zdravstvene kulture

# data[].attributes.subject
Mirjana Zeman, prof. tjelesne i zdravstvene kulture

# data[].attributes.body
Prije godinu i pol kći mi je za rođendan kupila knjigu Velika magija od Elizabeth Gilbert autorice svjetskog hita Jedi, moli, voli. U njoj autorica piše o ljepoti i transcendenciji kreativnog života, o putevima i ishodima koji se razlikuju od osobe do osobe, o originalnosti i autentičnosti kreativne osobe, te o životu koji obuhvaća veći, sretniji, prošireniji i zanimljiviji život.

Kako sam u to vrijeme intenzivno svakodnevno pisala poeziju i kratku prozu, u svakom poglavlju (hrabrost, očaranost, dopuštenje, ustrajnost, povjerenje, božanstvo) me nešto dotaklo i bilo mi je poznato to o čemu piše. To mi je dalo poticaj da napišem svoju drugu knjigu izabrane poezije. Iskoristila sam veliku magiju koja je prisutna u kreativnom življenju kako sama autorica kaže. Pokazala je što je važno u životu: posvetiti se onome što najviše volimo, kao i pobijediti strah od toga da nismo dovoljno dobri i da nećemo uspjeti, te koje pristupe, stavove i navike na tom stvaralačkom putu bi trebali usvojiti.

Za mene je to bila vrlo poticajna knjiga koja me otvorila za akciju ulaska u svijet gdje sam počela mijenjati svoj život na bolje.

# data[].attributes.headline
Ana Tomljanović, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.subject
Ana Tomljanović, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.body
Moja je preporuka za čitanje roman "A onda je Božo krenuo ispočetka" autorice Marine Vujčić.  Glavni je lik tipični antijunak egzistencijalističkog romana, frustrirani intelektualac, koji u želji da pobjegne od staroga života shvaća da ipak ne može "pobjeći od samoga sebe".
Svojim je osebujnim stilom pisanja autorica postigla iznimno visoku razinu uvjerljivosti kod psihološke karakterizacije glavnoga lika omogućivši tako čitatelju da u potpunosti uđe pod kožu i u  um protagonista te se poistovijeti s njim uz visoku dozu empatije.
U maniri, rekla bih, češkoga humora, autorica se suptilno poigrava horizontima Božinih životnih želja i očekivanja te na temelju banalnih, svakodnevnih životnih pretpostavki stvara napetost i čitateljsko iščekivanje ostavljajući kraj romana otvorenim.

# data[].attributes.body
Teško mi je izabrati najbolju knjigu, a kamoli izdvojiti samo jednu. Svako vrijeme nosi neku knjigu koja nam baš tad nešto znači, utječe na nas, mijenja nas. Ili nas samo zabavi i uvede u neki drugi svijet. Od onih pročitanih u zadnje vrijeme oduševila me Povijest ljubavi Nicole Krauss. Autorica je Amerikanka, pripada mojoj generaciji, a kritike romana u samim su superlativima. Iako sam skeptična prema top deset ljestvicama, ovoj dajem najvišu ocjenu. Roman ima nekoliko isprepletenih priča, fabula nije linearna. Izmjenjuju se pripovjedači, a sam naslov zapravo je naslov knjige koja je ključ zagonetke djela. Iako zvuči banalno, tema je ljubav, odnosno povijest jedne ljubavi. Glavna junakinja četrnaestogodišnja je djevojčica s tipičnim problemima odrastanja, zbog koje je djelo primjereno i tinejdžerima, no moj je favorit lik Lea Gurskoga, osebujnoga i čangrizavoga starca koji živi sam, ima jednoga prijatelja Brunu i uza svu prisutnu ironiju i iščekivanje smrti, zapravo je radostan zbog činjenice što je još uvijek živ. Nevjerojatno je da je autorica, koja je bila relativno mlada kad je napisala ovaj roman, uspjela stvoriti tako fascinantan lik. Oduševljava me i kako se igra tekstom, ne pretenciozno, već zanatski spretno. Ovo je jedna od onih knjiga u kojoj sam uživala čitajući ju, smijala se i plakala i koja je pokrenula nešto u meni.

# data[].attributes.headline
Tajana Lovreković, prof. psihologije i etike

# data[].attributes.subject
Tajana Lovreković, prof. psihologije i etike

# data[].attributes.body
U ovom našem novom online okruženju potaknuto Korona krizom u kojem je doslovno nemoguće se odmaknuti od virtualnog svijeta, preporučila bih knjigu Digitalna demencija, njemačkog neuroznanstvenika i psihijatra Manfreda Spitzera. Interes je krenuo primjećivanjem vlastite ovisnosti o svom telefonu: onim osjećaj kao da ste goli, i kao da će svijet propasti i da bogzna što važno propuštate kada slučajno ostavite mobitel kod kuće i bez njega ste pola ili cijeli dan. Mislim da se svi mogu prepoznati u ovome što pričam. Međutim unazad par godina primjećujem kod sebe, a i na mnogima u okolini, slabu koncentraciju na tekstove duže od naslova. Više ne čitam tekstove, ja browsam, pregledavam, skeniram... Memorija slabi, a nisam baš sigurna da je to povezano s godinom proizvodnje. Na knjigu sam naletjela preko autorice Susan Greenfield
- jedne od najpoznatijih neuroznanstvenica i autoricom mnogim BBC dokumentaraca o tome kako mozak funkcionira i kako se može mijenjati ovisno o iskustvima koje imamo. Stoga toplo preporučam knjigu..... Koju ono? ;-)

# data[].attributes.headline
Ljiljana Vurnek Vilešić, prof. informatike

# data[].attributes.subject
Ljiljana Vurnek Vilešić, prof. informatike

# data[].attributes.body
Knjiga je nastala iz autorove želje da na pristupačan i lagan način čitateljima predstavi razvoj filozofske misli od grčkih početaka nadalje.
Prava je poslastica za sve koji još uvijek traže smisao u svakodnevnici i odgovore na vječna pitanja o postanku života i svemira.
Četrnaestogodišnju djevojčicu Sophie, koja živi s majkom u malenom norveškom gradiću, dok otac često poslovno putuje, upoznajemo u trenutku kada joj u poštanski sandučić stiže neobično pismo bez poštanske markice s jednom jedinom rečenicom: Tko si ti? Tada se Sophie zaista po prvi put u životu počinje pitati tko je ona i zašto je uopće na svijetu. Slične poruke počinju joj pristizati gotovo svaki dan pa Sophie počinje mahnito tražiti pošiljatelja...

# data[].attributes.body
Ovoj knjizi pripada posebno mjesto na popisu mojih najdražih knjiga. Oduševila me! Htjela sam je kupiti kako bih je često mogla prelistavati ali i posuditi prijateljima no nema je nigdje. Čitala sam je napeto i kao roditelj i kao profesor i kao bivši učenik. Nevjerojatno je koliko je tema dotaknuo autor opisujući svoje školovanje i teškoće s kojima se susretao. Jednostavno i duhovito osvijetlio je probleme kojih često puta nismo svjesni ni mi profesori ni roditelji, a najmanje učenici.
U knjizi Pennac iskreno progovara o svom odrastanju i školovanju koje je bilo sve samo ne uspješno. Govori o svojoj obitelji i roditeljima intelektualcima koji nisu razumjeli njegov školski neuspjeh, pogotovo jer su mu braća bila vrlo uspješna.
Otkriva nam i što je na kraju dovelo do toga da ipak završi školu, fakultet, postane profesor i jedan od  najistaknutijih suvremenih francuskih pisaca.

# data[].attributes.headline
Danijel Tomašić, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.subject
Danijel Tomašić, prof. hrvatskoga jezika

# data[].attributes.body
Zamislite društvo u kojem su svi naizgled sretni, okruženi raznim ekranima i ostalim tehnološkim izumima; društvo u kojem je dosada krajnje nepoželjna i praktički iskorijenjena jer je svaki slobodan trenutak ispunjen zabavom. Zvuči poznato? Ne, ne radi se o našoj svakodnevici, već o društvu kakvo je zamislio Aldous Huxley u svom najpoznatijem distopijskom romanu objavljenom 1931. godine.

Prvi sam put ovaj roman čitao kao srednjoškolac. Iron Maiden, moj tada omiljeni bend, izdao je album s tim imenom pa me, logično, zanimalo o čemu se radi u knjizi. Sjećam se da mi je roman bio odličan i da me do kraja „navukao“ na znanstvenu fantastiku, no sjećam se i da sam mislio da je pisac pretjerao i da je apsolutno nemoguće da se stvari koje su opisane u romanu doista i dogode. Bilo je to vrijeme dok je internet bio još u povojima, mobiteli su bili velike „cigle“, televizori neugledne crne kutije… Dvadesetak sam godina poslije vidio da je snimljena serija po knjizi pa sam ju odlučio ponovno pročitati. Danas mogu samo reći da je apsolutno nevjerojatno koliko je toga Huxley predvidio i koliko je knjiga, zapravo, zastrašujuće aktualna u našem vremenu!

Ako se ne bojite promišljanja o svijetu u kojem živite, ako vas zanima do čega bi tehnološki napredak i kultura „instant zadovoljstva“ mogla dovesti, ako se pitate što bi se dogodilo s ljudima koji se ne uklapaju u sliku savršenog društva, ili jednostavno volite znanstvenu fantastiku, onda definitivno pročitajte knjigu. Pomoću zanimljive fabule i jednostavnog, pristupačnog stila progovara o stvarno teškim, socijalnim i egzistencijalnim pitanjima naše svakodnevice.

I da… Serija nije loša, no knjiga je neusporedivo bolja!